Провадження № 2/748/1007/26	

Єдиний унікальний № 743/144/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 червня 2026 року	м. Чернігів	

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді Костюкової Т.В.,
за участю секретаря судового засідання Зеленської О.В
відповідача - ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
УСТАНОВИВ:
Представник позивача – Лебідь Каріна Віталіївна, діючи на підставі довіреності №17 від 29.10.2025 та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», 02 лютого 2026 року, в системі «Електронний суд», звернулась до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з позовом про стягнення з відповідача, ОСОБА_1 , заборгованість за кредитним договором №452295-КС-003 від 10.03.2025 у розмірі 98000 грн, яка складається із: 33000 грн - заборгованості по тілу кредиту, 46200 грн - заборгованості по відсотках, 16170 грн – заборгованість по відсотках відповідно до ст.625 ЦКУ, 2630 грн – заборгованість по комісії; та судових витрат у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2662,40 грн.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 10 березня 2025 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Бізнес позика» Договір про надання кредиту №452295-КС-003. Договір був укладений в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1 Договору кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 33000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1 процент за кожен день користування кредитом. ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 33000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , котру позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про перерахування коштів. Зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_1 , належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, та лише частково сплатила кошти на виконання умов договору у сумі 13870 грн,чим порушуються права та інтереси позивача та що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.
16 березня 2026 року до Чернігівського районного суду Чернігівської області, відповідно до ухвали Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 17 лютого 2026 року, надійшли матеріали справи №743/144/26.
Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 березня 2026 року позовну заяву прийнято до провадження судді, відкрито спрощене позовне провадження, та призначено розгляд справи з повідомленням сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, позовна заява місять клопотання про розгляд справи без участі представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. 
Відповідачка ОСОБА_1 у судовому засіданні визнала позовні вимоги, підтвердила факт укладення кредитного договору №452295-КС-003 від 10.03.2025 та отримання нею грошових коштів в сумі 33000 грн на її картковий рахунок. Вказала, що була ознайомлена з розміром відсоткової ставки та умовами договору і під час укладення договору мала намір в місячний строк погасити кредит, однак через втрату роботи їй це не вдалося зробити. 
Суд, заслухавши відповідачку,дослідивши матеріали справи, надані докази, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).
Ст.12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 10 березня 2025 року на підставі пропозиції укласти договір про надання кредиту (оферти) (а.с.53-74) та прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір про надання кредиту (а.с.75-94) між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено договір №452295-КС-003 про надання кредиту (споживчий кредит. Електронна форма), який позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «UA-7793». Відповідно до умов договору кредитодавець (позивач) надав позичальнику (відповідачу) грошові кошти у розмірі 33000 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти, сплатити проценти та комісію за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами про надання споживчих кредитів (п. 2.1 Договору) (арк. спр.34-52).
Строк на який надається кредит: 24 тижні (п.2.3 Договору). Стандартна процентна ставка - 1% в день. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку (п.2.4 Договору).
Комісія за надання кредиту 6600 грн. Комісія нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту. Розмір комісії, встановлений цим пунктом Договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору (п.2.5 Договору).
Загальний розмір наданого кредиту 33000 грн (п.2.7 Договору). Строк дії договору до 25 серпня 2025 року (п.2.8 Договору). Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 81552,60 грн (п.2.9 Договору). Дата видачі кредиту 10 березня 2025 року (п.2.13 Договору). Дата повернення кредиту 25 серпня 2025 року (п.2.14 Договору).
Денна процентна ставка 0,87% (п.2.12 Договору).
Кредитодавець зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з дня укладення Договору надати позичальнику кредит в сумі вказаній в п.2.1. Договору, шляхом безготівкового переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на реквізити електронного платіжного засобу, який зазначений розділі 12 Договору №4149-60**-****-7778 (п.4.1, розділ 12 Договору).
Сторонами в пункті 4.2.2 Договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів.
Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу до укладання договору про споживчий кредит у Паспорті споживчого кредиту, який підписаний ОСОБА_1 електронним підписом - одноразовим ідентифікатором UA-8593 (а.с.28-33).
З візуальної форми послідовності дій клієнта вбачається порядок дій здійснених сторонами кредитного договору щодо його укладення (а.с.95-96).
До вказаного договору додано анкету клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://my.tpozyka.com) та Правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика», що затверджені наказом директора ТОВ «Бізпозика» від 18.02.2025 року №2-ОД, в редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору між сторонами (а.с.97, 99-123).

Відповідно до ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Згідно зі ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».
Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.
Згідно зі ст.4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами – суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.
Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.
Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частиною 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
На підтвердження укладення договору №452295-КС-003 від 10.03.2025 позивачем надано візуальну форму послідовності укладення даного договору (а.с.95-96), з якої вбачається, що 10 березня 2025 року клієнт, ОСОБА_1 , використовуючи номер телефону НОМЕР_2 , ідентифікувалася та зайшла у особистий кабінет на сайті http://my.bizpozyka.com, ознайомилася з паспортом споживчого кредиту та здійснила його підписання. Відповідачу на номер телефону відправлено смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором UА-8593 для підписання паспорту споживчого кредиту, який нею підписаний. Товариством направлено клієнту в ІТС індивідуальну оферту, яка містила істотні умови Договору та смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором UA-7793 для підписання. Клієнт ознайомилася з офертою товариства та прийняла її умови.
Акцептування клієнтом умов оферти, відбулося шляхом надсилання Товариству акцепту та підписання договору одноразовим ідентифікатором UA-7793 (дані в електронній формі у вигляді алфавітно цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти Договір, та надсилаються іншій стороні цього Договору).
Кредитний договір був підписаний відповідачем 10 березня 2025 року шляхом введення одноразового ідентифікатора UA-7793 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://my. biztpozyka.com.
Відповідно до Анкети клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://my.biztpozyka.com), відповідачем внесено такі відомості: ОСОБА_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ; документ, що посвідчує особу: паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Чернігівським РВ УМВС України в Чернігівській області, інформація стосовно бажаного кредиту: 33000 грн, дата отримання кредиту – 10.03.2025 року, номер телефону позичальника НОМЕР_5 , номер банківського рахунку НОМЕР_1 (а.с.97).
Верховний Суд в постанові від 12.01.2021 року по справі №524/5556/19 акцентує увагу, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними за та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині».
Таким чином, встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір кредиту у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомилась та погодилась з ними.
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник обв`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як вбачається з матеріалів справи, 10 березня 2025 року ТОВ «Бізнес позика» видав ОСОБА_1 зг. до кредитного дог. №452295-КС-003 від 10.03.2025 кредит в розмірі 33000 грн., на платіжну картку отримувача НОМЕР_6 , емітент платіжної картки отримувача: Privatbank, номер транзакції 44160-02490-30123 (а.с.98).
З наданої, на виконання ухвали суду від 17.03.2026, АТ КБ «Приватбанк» інформації від 02.05.2026 року №20.1.0.0.0/7-260469/67842-БТ слідує, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 (а.с.194)
З виписки за договором б/н за період з 10.03.2025 року по 25.08.2025 року вбачається зарахування 10.03.2025 року переказу на карту № НОМЕР_1 у сумі 33000 грн. (а.с.195-197).
Станом на день подачі позову до суду відповідачка борг за кредитним договором не повернула. 
Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість ОСОБА_2 перед кредитором, ТОВ «Бізнес позика», станом 06.01.2026 року становить 98000 грн, яка складається із: 33000 грн - заборгованості по тілу кредиту, 46200 грн - заборгованості по відсотках, 16170 грн – заборгованість по відсотках відповідно до ст.625 ЦКУ, 2630 грн – заборгованість по комісії. В той же час, на погашення заборгованості ОСОБА_2 здійснила часткову оплату на загальну суму 13870 грн., яка згідно розрахунку заборгованості була зарахована на погашення відсотків у розмірі 9570 грн, комісії у розмірі 3970 грн та нарахованих відсотків за ст.625 ЦКУ у розмірі 330 грн. (а.с.22-26, 27).
Суд зауважує, що нарахування відсотків за кредитним договором здійснювалось позивачем належним чином та у повній відповідності до умов кредитного договору та Правил надання споживчих кредитів, а саме: щоденно та виключно протягом строку користування кредитом, визначеним в пункті 2.3. Кредитного договору, тобто до 25.08.2025 року; за щоденною фіксованою процентною ставкою, зазначеною в пункті 2.4. Кредитного договору за фактичну кількість календарних днів користування Кредитом, але лише протягом строку користування ним та до закінчення дії Кредитного договору (до 25.08.2025 року); лише на залишок неповернутої суми Кредиту, що підтверджується вищенаведеними доказами, дослідженими судом.
В свою чергу відповідач не спростувала наданий позивачем розрахунок заборгованості та не надала власний контрозрахунок.
Зазначена позиція повністю узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 11.07.2018 року у справі № 753/7883/15 у відповідності до якого, доводи сторони про необгрунтованість розрахунку заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку.
З матеріалів справи вбачається, що позичальник своїх зобов`язань за договором належним чином не виконала та не сплачувала щомісячні платежі з погашення кредиту, процентів та комісії у повному обсязі.
За умовами кредитного договору №452295-КС-003 від 10.03.2025 про надання кредиту, а саме п.2.5. передбачено сплату комісії за видачу кредиту в розмірі 6600 грн, яка виплачується одноразово. 
За приписами частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року N49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлювлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Аналізуючи умови кредитного Договору №452295-КС-003 про надання кредиту від 10.03.2025 та Правила надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» суд приходить до висновку про правомірність дій товариства щодо нарахування заборгованості за комісією, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів.
Такий висновок узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13.2022 року у справі N496/3134/19.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, враховуючи те, що відповідачем не було належним чином виконано умови вищезазначеного кредитного договору, а також ним не було спростовано вищезазначених позовних вимог позивача, на підставі чого позовна заява підлягає частковому задоволенню, в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 33000 грн., комісії у розмірі 2630 грн., та заборгованості за відсотках у розмірі 45870 грн, зі зменшенням їх розміру на 330 грн, виходячи з Розрахунку заборгованості наданого позивачем (а.с.22-26), що у загальному розмірі становить 81500 грн., з огляду на наступне.
Відповідно до п.18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває на час розгляду даної справи.
Оскільки відповідачу у період дії в Україні воєнного стану нараховано до сплати відсотки, відповідно до ст.625 ЦК України, в розмірі 16500 грн, та заявлено до стягнення у розмірі 16170 грн, від сплати яких позичальник звільняється в силу зазначених вище вимог ЦК України, суд приходить до висновку, що вони підлягає списанню кредитодавцем, а тому підстави для її стягнення відсутні, як і відсутні правові підстави на зарахування добровільно сплачених відповідачем коштів на їх погашення, у зв`язку з чим кошти у розмірі 330 грн. зараховані судом у рахунок погашення відсотків по кредиту, передбачених п.2.4 Договору.

При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн. (а.с.1)
Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст.141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (83,16%), та стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2214,05 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247 ч.2, 263-265 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за кредитним договором №452295-КС-003 від 10.03.2025 у розмірі 81500 (вісімдесят одна тисяча п`ятсот) грн, яка складається із: 33000 грн - заборгованості по тілу кредиту, 45870 грн - заборгованості по відсотках та 2630 грн – заборгованість по комісії 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» судовий збір в розмірі 2214,05 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому не було вручено рішення у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», ЄДРПОУ 41084239, адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд.26, офіс 411.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя           Т.В.Костюкова