Провадження №22-з/812/58/26 
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2026 року м. Миколаїв
Справа № 490/4829/25
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Шаманської Н.О.,
суддів: Кушнірової Т.Б., Яворської Ж.М., 
розглянувши без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) заяву
Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал»
про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвоката у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості ,
у с т а н о в и в:
У червні 2025 року ТОВ «Санфорд Капітал» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 березня 2026 року відмовлено у задоволенні позову.
В апеляційній скарзі ТОВ «Санфорд Капітал», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позов.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 11 травня 2026 року апеляційну скаргу апеляційну скаргу ТОВ «Санфорд Капітал» задоволено.
Заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва 24 березня 2026 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Санфорд Капітал» заборгованість за кредитним договором R01.00300.005373139 від 14 червня 2019 року у розмірі 32842 гривень 68 копійок, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту – 17163 грн 34 коп., заборгованості по процентам – 14379 гривень 19 коп., інфляційних втрат – 1116 гривень 08 коп., трьох процентів річних – 184 грн 07 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Санфорд Капітал» витрати по сплаті судового збору, понесені в суді першої інстанції у розмірі 2422 гривні 40 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Санфорд Капітал» витрати по сплаті судового збору, понесені в суді апеляційної інстанції у розмірі 3633 гривні 60 копійок.
18 травня 2026 року через систему «Електронний суд» представник ТОВ «Санфорд Капітал» подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, понесену в суді першої інстанції у розмірі 7200 гривень та понесену у суді апеляційної інстанції у розмірі 8400 гривень.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, позивачем надано::
- договір № 1/04 про надання правничої допомоги від 01 квітня 2024 року, укладений між Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» та ТОВ «Санфорд Капітал». 
- акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 5 від 05 травня 2025 року, складений та підписаний сторонами, в якому зазначено перелік послуг та їх вартість, а саме: проведення юридичного та фінансового аналізу боржника – 1200 гривень та складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості – 6000 гривень. Всього вартість послуг складає 7200 гривень.
- ордер на надання правничої допомоги серії АЕ №1310920 від 19 серпня 2024 року адвоката Маслюженка М.П.;
- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Маслюженка М.П. 
На підтвердження витрат на правничу допомогу, понесену в суді апеляційної інстанції позивачем додано:
-акт приймання передачі послуг з правничої допомоги № 7 від 22 квітня 2026 року, в якому зазначено перелік послуг та їх вартість, а саме: складання, підписання та подання апеляційної скарги – 8400 гривень.
Заперечень щодо стягнення та розміру витрат на правничу допомогу від Табуркіної О.В. не надходило.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 270 ЦПК України.
Вказаний висновок викладено у постанові (додатковій) Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 447/3950/21 (провадження № 61-11490св23).
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (частина третя статті 270 в редакції Закону № 4508-IX від 18 червня 2025 року, що набрала чинності 16 липня 2025 року).
Відповідно до положень частини восьмої статті 141 ЦПК України докази витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15).
Ураховуючи, що в позовній заяві та в апеляційній скарзі представником позивача було заявлено про стягнення витрат позивача на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом цієї справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення таких витрат.
Аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану представником позивача на стадії апеляційного перегляду справи, колегія суддів враховує наступне.
Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Стаття 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що у ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-V «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Колегія суддів вважає, що ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у справі яка розглядається, є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. 
Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат. Стягнення заявленої суми має співвідноситися із виконаною роботою щодо представництва інтересів у суді першої та апеляційної інстанції та досягнення обумовленого між сторонами позитивного результату.
У зв`язку із цим, апеляційний суд бере до уваги, що розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження. Судом першої інстанції ухвалено заочне рішення. На стадії апеляційного розгляду справи правова позиція позивача вже була сформована, а доказів додаткового комплексного та всестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано. 
Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд апеляційної інстанції враховує складність справи, яка відноситься до категорії нескладних та таких, відносно яких сформована тривала та стала практика щодо розв`язання спору, тривалість розгляду справи, час, витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг) та співмірність таких робіт.
Апеляційний суд вважає, що заява представника позивача щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу в суду першої інстанції в сумі 7200 грн та в суді апеляційної інстанції у розмірі 8400 гривень не відповідає критерію розумності, а їх відшкодування за відсутності достатнього обґрунтування, з огляду на обставини цієї справи, матиме надмірний тягар для відповідачки.
Колегія суддів вважає, що заявлені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню. З ОСОБА_1 на користь ТОВ «Санфорд Капітал» підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу понесені в суді першої інстанції на суму 3 000 грн та витрат, понесені на стадії апеляційного провадження на суму 2000 гривень.
Керуючись статтями 141, 270, 382 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмежено відповідальністю «Санфорд Капітал» (ЄДРПОУ: 43575686) витрати на професійну правничу допомогу, понесені суді першої інстанції у сумі 3 000 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмежено відповідальністю «Санфорд Капітал» (ЄДРПОУ: 43575686) витрати на професійну правничу допомогу, понесені суді апеляційної інстанції у сумі 2 000 гривень.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку і випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: Т.Б.Кушнірова

Ж.М.Яворська
Повний текст додаткової постанови складено 22 травня 2026 року.