РІШЕННЯ
Іменем України

05 травня 2026 року 	м. Чернігів	справа № 927/216/26 	
Господарський суд Чернігівської області, в складі судді Белова С.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу, без повідомлення сторін 
за позовом: Військової частини НОМЕР_1 , 
АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ,
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Гапонова Андрія В`ячеславовича,
АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ,
про стягнення 3516,00 грн

10.03.2026 позивач військова частина НОМЕР_1  звернулась до Господарського суду Чернігівської області з позовом про стягнення з відповідача Фізичної особи-підприємця Гапонова Андрія В`ячеславовича 3516,00 грн, в тому числі 568,00 грн пені та 2930,00 грн штрафу, нараховані на підставі п.7.5. Договору №663-25 на закупівлю товару від 17.11.2025 року. 
Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов Договору №663-25 на закупівлю товару від 17.11.2025 року в частині поставки товару. 
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області 16.03.2026 відкрито провадження у даній справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті спору.
Ухвала про відкриття провадження в справі доставлена в електронні кабінети а 17.02.2026 о сторін 16.03.2026.
Відповідно до ч.8,9 статті 165 ГПК відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд розглянув подані документи і матеріали, з`ясував фактичні обставини справи, дослідив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, та
ВСТАНОВИВ:
17.11.2025р. між військовою частиною НОМЕР_1 в особі командира частини ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем Гапоновим Андрієм В`ячеславовичем було укладено Договір № 663-25 від 17.11.2025 про закупівлю товару.
Умовами договору сторони погодили, що предметом договору є закупівля товарів оборонного призначення та інших товарів для гарантованого забезпечення потреб безпеки і оборони у період дії правового режиму воєнного стану державні кошти: Шини для транспортних засобів великої та малої тоннажності (для легкоброньованих автомобілів) за кодом ДК 021:2015 343S0000-5 - Шини для транспортних засобів великої та малої тоннажності, згідно переліку, зазначеного в Специфікації (Додаток 1 до даного Договору) (далі Товар)(п.1.1 Договору).
Відповідно до умов п. 1.2. даного Договору постачальник зобов`язується у 2025 році в порядку та на умовах, визначених цим Договором поставити на склад Замовника Товар, а Замовник - прийняти та оплатити такий Товар.
Пунктом 2.1. Договору визначено, що Постачальник повинен поставити Замовнику Товар, якість якого відповідає умовам, що були зазначенні в технічних вимогах (додаток 1 до оголошення про проведення спрощеної закупівлі UА- 2025-10-27-014352-а), а також вимогам, що зазначені у цьому Договорі. Товар за цим Договором має бути новим, без заводських дефектів, і повністю придатним до використання.
Пунктом 3.1. Договору визначено строк поставки товарів: постачання товару має бути здійснено однією партією в строк до 20 листопада 2025 року включно.
Згідно підпункту 4.1. Договору, сума договору складає 58600,00 грн з ПДВ.
Пунктом 7.1. Договору визначено, що Замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари. Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим Договором.
У разі порушення строків поставки Товару Постачальник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з яких допущено прострочення за кожен день такого прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості (п.7.5 Договору).
У разі необгрунтованої відмови від виконання умов, передбачених п.3.1. Договору (окрім випадків передбачених п.9.1.) Постачальник сплачує Замовнику штраф у розмірі 5% від суми Договору (п.7.6 Договору).
Незалежно від оплати неустойки (штрафу, пені) Сторона, що порушила умови Договору, відшкодовує другій Стороні завдані в результаті цього збитки без урахування розміру неустойки (штрафу, пені) (п.7.7 Договору).
Пунктом 7.11. Договору сторони узгодили, що усі спори, що пов`язані з цим Договором вирішуються шляхом переговорів між Сторонами. Якщо спір не може бути вирішений шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору» визначеному відповідним чинним законодавством України.
Пунктом 10.1. Договору визначено що Договір набуває чинності з дати підписання Сторонами та діє до 30 листопада 2025 року включно, а в частині розрахунків діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором.
Додатком №1 до Договору позивачем та відповідачем було узгоджено, що вартість товару становить 58600,00 грн.
Судом встановлено, що договір підписаний представниками сторін та скріплений відтисками печаток сторін.
Як вказує позивач, поставка товару на день подання позову не відбулась у зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення пеню у сумі 586,00 грн. та штраф у розмірі 2930,00 грн.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).
Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Відповідно до частини 2 статті 631 Цивільного кодексу України, договір набирає чинності з моменту його укладення.
Ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Статтею 253 Кодексу встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, а статтею 254 Кодексу визначено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.
За змістом статей 610, 611, 612 ЦК України невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом. 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що відповідачем було порушено зобов`язання по поставці товару у строки встановлені Договором, доказів, що свідчили б про зворотнє матеріали справи не містять.
Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до частини другої статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно зі статтею 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
З наведених вище положень статей 549, 551, 611 ЦК України слідує, що встановлення неустойки (штрафу, пені) віднесено до умов договору, які сторони, в межах встановлених законодавством, визначають на власний розсуд при укладенні договору.
При цьому чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу.
Сторони у Договорі передбачили господарсько-правову відповідальність за порушення умов Договору у вигляді сплати неустойки – пені (за порушення строків поставки у розмірі 0,1% вартості Товару (п.7.5. Договору) та штрафу у розмірі 5% у разі відмови від виконання умов Договору (п.7.6 Договору).
При цьому пунктом 10.1 Договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове чи повне невиконання обов`язків за цим Договором, якщо вони трапилися внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).
Предметом спору у цій справі є стягнення з відповідача пені у розмірі 586,00 грн за період з 21.11.2025 по 30.11.2025, штрафу у розмірі 2930,00 грн (за відмову від виконання умов Договору).
Як встановив суд, 17.11.2025 сторони уклали договір про закупівлю товарів за державні кошти, за умовами якого відповідач зобов`язався у термін до 20.11.2025 включно поставити позивачу товар. Відповідачем доказів належного виконання договору суду не подано.
Враховуючи непоставку відповідачем товару у термін до 20.11.2025, позивач скористався своїм правом, передбаченим п. 6.2.1. Договору, на одностороннє дострокове розірвання зазначеного договору. Матеріали справи підтверджують, що позивачем листами від 02.12.2025 №06.2.01.2/18239-25-Вих та від 13.12.2025 № 06.2.01.2/19053-25-Вих повідомлено відповідача про розірвання договору в односторонньому порядку та про сплати пені та штрафу. Дані листи були надіслані на адресу відповідача, проте відправлення повернулись на адресу позивача без вручення за закінченням строку зберігання.
Відповідно до ч. 3 статті 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Отже, за змістом ст. 651 ЦК України розірвання договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Право сторони на одностороннє розірвання договору може бути передбачено законом або безпосередньо у договорі, а може залежати від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).
Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли права на односторонню відмову у сторони немає, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін. Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №910/10233/20, від 01.04.2021 у справі №910/5206/20, від 13.12.2021 у справі №904/2780/19.
Оскільки відповідач не виконав свого обов`язку з поставки товару у встановлений у Договорі термін, дії позивача щодо одностороннього розірвання цього договору про закупівлю суд вважає правомірними та такими, що тягнуть за собою відповідні правові наслідки.
Таким чином, Договір вважається розірваним з 02.12.2025.
Щодо заявленої до стягнення пені.
Позивач заявив до стягнення 586,00 грн пені та вказав період її нарахування з 21.11.2025 по 30.11.2025. 
Відповідно до ч. 2, 3 статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.
Згідно із ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.
Отже, розірвання договору не звільняє сторону від відповідальності за порушення договору, що мало місце під час дії договору, що означає, що договірні санкції підлягають нарахуванню за весь період прострочення зобов`язання та до дати розірвання договору. 
Відтак пеня підлягає нарахуванню за період з 21.11.2025 (початок періоду прострочення постачання товару) до 02.12.2025 (до дати розірвання Договору). Проте позивачем заявлено до стягнення пеню за період з з 21.11.2025 по 30.11.2025, що становить 10 днів. 
За наведених обставин, з урахуванням принципу диспозитивності, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо штрафу у розмірі 2930,00 грн, нарахованого за відмову від виконання умов Договору.
Як вже зазначав суд, відповідач всоїх зобов`язань з поставки товару не виконав, у зв`язку з чим позивач розірвав укладений з відповідачем договір про закупівлю.
Тобто підставою для розірвання позивачем договору про закупівлю стала саме бездіяльність відповідача, яка полягала у невиконанні ним своїх договірних зобов`язань. 
При цьому відмова від виконання умов Договору не потребує окремого юридичного оформлення; достатнім підтвердженням цього слід вважати відповідну бездіяльність сторони Договору.
Крім того, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, а відтак і не довів, що неналежне виконання зобов`язань за Договором сталося не з його вини, у тому числі виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.
За наведених обставин суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах відповідач своєю бездіяльністю з поставки відповідачу товару, а також відсутністю будь-яких реальних дій, спрямованих на доведення поставки товару, фактично відмовився від виконання умов Договору, а тому суд вважає правомірним, застосування до відповідача штрафу у розмірі 5% від суми Договору на підставі п. 7.6 договору про закупівлю.
Суд, здійснивши перевірку розрахунку штрафу, заявленого до стягнення позивачем за відмову від виконання умов Договору, дійшов висновку про правильне його нарахування, а відтак позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням часткового задоволення позову, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача, становить 3328,00 грн.
Керуючись ст. 14, 73-80, 86, 126, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гапонова Андрія В`ячеславовича ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , банк отримувача коштів: Державна казначейська служба України у м.Київ, МФО 820172, р/р UA 658201720343120001000015970) 586,00 грн пені за період з 21.11.2025року по 30.11.2025року, 2930,00 грн штрафу та 3328,00 грн судового збору. 

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 05.05.2026. 

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України. 

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/