Справа № 591/4448/26 Провадження № 3/591/1147/26	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2026 року  м. Суми
Суддя Зарічного районного суду м. Суми Косар А.І., за участю представника особи, щодо якої вкладено протокол про адміністративне правопорушення -адвоката Маківського О.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , працюючого на посаді директора Комунального підприємства «Шляхрембуд»,
за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що директор комунального підприємства «Шляхрембуд» Сумської міської ради ОСОБА_1 у листі від 28.01.2026 року № 34/04 неправомірно не надав інформацію на запит директора ТОВ Інформаційне агентство «Україна ІНФО» ОСОБА_2 щодо оплати праці директора КП «Шляхрембуд» та його заступників, чим порушив право ОСОБА_2 на отримання інформації та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 212-3 КУпАП.
За вказаним фактом відносно ОСОБА_1 20.04.2026 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, який надійшов до суду 22.04.2026.
В судове засідання ОСОБА_1 будучи сповіщеним про час та місце слухання справи не прибув, з клопотанням про відкладення розгляду не звертався .
 
Захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , згідно позиції ОСОБА_1 повністю заперечує факт вчинення наведеного правопорушення, зокрема зазначив, що запитувані ОСОБА_2 розрахункові платіжні відомості містять персональні дані, зокрема: ідентифікаційний номер платника податків, реквізити банківських рахунків, відомості про утримання податків і зборів, аліментів, лікарняних, відпускних та інші індивідуалізовані дані.
Разом із тим, деталізовані відомості про оплату праці директора та заступників, зокрема тарифна ставка, посадовий оклад, структура нарахувань, доплати, надбавки, премії та інші виплати, належать до внутрішньої службової документації підприємства, оскільки містять персональні дані конкретної особи (ПІБ, ідентифікаційний номер, розмір доходу, утримання податків та інших обов?язкових відрахувань).
Окрім того, наказом КП «Шляхрембуд» СМР на підприємстві введено режим посиленого зберігання персональних даних, що зумовлено введеним на території України воєнним станом, обстрілом території підприємства та іншими діями, що становлять загрозу інтересам національної безпеки та територіальної цілісності. Так, інформація щодо персональних даних працівників КП «Шляхрембуд» СМР та інформація щодо діяльності підприємства віднесена до конфіденційної, тобто до інформації з обмеженим доступом, надання якої можливе, на його думку, лише на підставі офіційних запитів суб?єктів владних повноважень, правоохоронних органів або за рішенням суду.
Разом з тим, на запит представника Уповноваженого у Сумській області від 18.02.2026 р. КП «Шляхрембуд» СМР надало відповідь N?82/04 від 23.02.2026 р., що свідчить про відсутність будь-якого умислу на приховування інформації, невиконання законних вимог представника Уповноваженого чи перешкоджання здійсненню ним своїх повноважень.
Додатково ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» забороняє поширення персональних даних без письмової згоди відповідної особи або без прямого передбачення законом.
Враховуючи викладене, КП «Шляхрембуд» СМР було вимушене відмовити у наданні запитуваних інформації та документів як таких, що містять інформацію з обмеженим доступом, є внутрішньою службовою інформацією і містять персональні дані, доступ до яких можливий лише за згодою осіб.
Відмова у наданні інформації з обмеженим доступом здійснена відповідно до ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» та на підставі внутрішнього наказу підприємства.
Відмова у наданні інформації запитувачу була надана не з мотивів приховування інформації чи перешкоджання реалізації права на доступ до публічної інформації, а у зв?язку з тим, що запитувані документи містили інформацію з обмеженим доступом, зокрема внутрішню службову інформацію та персональні дані третіх осіб.
Враховуючи те, що КП «Шляхрембуд» СМР здійснює діяльність, пов?язану із забезпеченням належного функціонування об?єктів транспортної інфраструктури, утриманням та ремонтом автомобільних доріг, а також виконує роботи, які мають важливе значення для забезпечення життєдіяльності територіальної громади в умовах воєнного стану, оприлюднення інформації про персональні дані працівників, керівників та інших посадових осіб підприємства може створювати ризики для безпеки таких осіб та діяльності підприємства в цілому.
Крім цього,зазначив, що загальновідомою є обставина здійснення воєнної агресії російської федерації проти України, введення та продовження дії воєнного стану, а також наявність постійних загроз об?єктам критичної та транспортної інфраструктури. За таких умов поширення інформації, яка дає можливість ідентифікувати працівників, керівників або інших осіб, пов?язаних із діяльністю КП «Шляхрембуд» СМР, може сприяти вчиненню щодо них протиправних дій, зокрема збору інформації, тиску, впливу або інших заходів, що можуть негативно вплинути на виконання підприємством своїх функцій.
Доказів на підтвердження того, що запитувач є представником контролюючого чи правоохоронного органу матеріали справи не містять. Так само вони не містять інформації щодо перевірки запитувача, в тому числі на предмет подальшого використання та подальшої долі інформації, яку він бажав отримати відносно КП «Шляхрембуд» СМР в умовах війни, в прикордонній з країною агресором області.
Підсумовуючи позицію , додав, що будь-яка інформація про зазначений об`єкт критичної інфраструктури, в тому числі і про його працівників та діяльність КП «Шляхрембуд» СМР , має стратегічне значення, навіть якщо така інформація буде містити якісь сумнівні дані в контексті вимог закону (не виключена можливість її (інформації) використання ворогом з метою впливу на таких осіб на шкоду національним інтересам та інтересам обороноздатності України), окрім того вважає, що на час розгляду справи, закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, оскільки термін притягнення до адміністративної відповідальності сплив.
Заслухавши думку представника,дослідивши матеріали справи слід зробити такі висновки:
 
Частиною 2 ст. 212-3 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме: необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації.
Відповідно до фактичних обставин справи, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення від 20.04.2026, директору КП «Міський водоканал» СМР ОСОБА_1 інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, за наступних обставин: 26.01.2026 року ТОВ Інформаційне агенство «Україна ІНФО» звернулось до КП Міськводоканал із запитом про надання інформації щодо оплати праці директора КП «Шляхрембуд» та його заступників. Листом від 27.01.2026 № 34/04 за підписом ОСОБА_4 у наданні інформації було відмовлено оскільки запитувана інформація містить обмежений доступ є внутрішньою службовою інормацією і містить персональні дані , доступ до яких можливий лише за згодою осіб. Орган складання протоколу визначив дії ОСОБА_5 як ненадання інформації у відповідь на запит, що становить склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП. Датою виявлення та вчинення правопорушення у протоколі зазначено 28.01.2026 року.
По-перше, слід зауважити про те, що до справи долучені наступні письмові матеріали: копія запиту потерпілого та відповіді на нього, зазначені вище, копії матеріалів листування представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з КП «Шляхрембуд» СМР та матеріали стосовно зайнятої посади ОСОБА_1 .
Згадані докази стороною захисту не оспорюються, як і сам факт ненадання інформації на запит скаржника ОСОБА_2 , вони в своїй сукупності підтверджують лише зазначений факт та суб`єктність особи, що відмовила в наданні певної інформації.
Оспорюваним в цій ситуації є правомірність дій директора КП «Шляхрембуд» ОСОБА_1 по віднесенню певної інформації до інформації з обмеженим доступом та відмова в її наданні на запит особи, в контексті вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» (ст. 6).
У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що правопорушення вчинене 28.01.2026 за місцем роботи.
Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.
Відповідно до вимог п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП були передані на розгляд судді 22.04.2026 та розгляд справи відкладався за клопотанням представника ОСОБА_1 - адвоката Маківського О.В. а також 03.06.2026 року через оголошення повітряної тривоги в Сумській області
Адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, не є триваючим.
Пунктом 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП імперативно встановлено, що провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що з часу вчинення адміністративного правопорушення, строки встановлені ст. 38 КУпАП закінчилися, суд дійшов висновку, що дана справа підлягає закриттю з підстав передбачених п. 7 ст. 247 КУпАП.
При цьому, Кодекс України про адміністративні правопорушення чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Ця норма є імперативною і не передбачає обов`язку суду визначати питання вини чи невинуватості особи, оскільки по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.
Аналогічне положення міститься в рішенні ЄСПЛ у справі «Грабчук проти України» від 26.09.2006, згідно з яким, у разі закриття провадження по справі, питання про доведеність вини особи не має вирішуватися.
Також, відповідно до висновку Вищого адміністративного суду України «Щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності», у разі закриття провадження по справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не встановлюється. Отже, після закінчення вказаних строків унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави вважати про відсутність у суду прав з`ясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження у справі.
Більш того, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.
За положеннями статті 284 КУпАП судовим рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.
З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що на час розгляду матеріалів в суді сплинули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 38, ч. 1 ст. 212-3, 247, 276-280, 283-287 КУпАП, суд,
П О С Т А Н О В И В :
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП - закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена у десятиденного строк з дня її винесення до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми.

Суддя     А.І.Косар