Справа № 742/1584/26 	Головуючий у 1 інстанції Павлов В. Г. 	
Провадження № 33/4823/483/26 	  	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2026 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі головуючого судді Сиволапа Д.С., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , захисника – Матвієнка В.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Матвієнка В.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 квітня 2026 року,

ВСТАНОВИВ:
Цією постановою:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 665,60 грн. судового збору.
Місцевим судом встановлено, що о 21 год. 17 хв. 21 лютого 2026 року, в м. Прилуки по вул. Євгена Коновальця 37, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 210934» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, розширені зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху. 
Не погодившись із рішенням суду, захисник Матвієнко В.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Вважає, що місцевим судом під час винесення постанови мало місце порушення процесуального та матеріального права України. 
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що зупинка транспортного засобу відбулася без належних правових підстав, оскільки відсутні матеріали про вчинення правопорушення, яке було б підставою для зупинки автомобіля. Жодних ознак, які б вказували на наявність у ОСОБА_1 відповідного стану, у поведінці останнього не простежувалося, отже ознаки повинні бути очевидними, а не удаваними. Крім того, поліцейськими не були роз`яснені права, що в свою чергу призвело до невірного розуміння особою, що притягується до відповідальності своїх прав та обов`язків. Звертає увагу на грубе порушення з боку поліцейських норм КК України, адже на відеозаписі, долученому до матеріалів справи, без будь-яких правових норм проводиться обшук, як самого ОСОБА_1 , так і належного йому транспортного засобу, що може свідчити лише про перевищення службових повноважень з боку поліцейських. Зазначає, що місцевим судом також не враховано те, що ОСОБА_1 проходив обстеження на предмет вживання наркотичних засобів при працевлаштуванні до територіального управління Служби судової охорони від 19.01.2026, 23.01.2026 шляхом самозвернення після складання протоколу та контрольну перевірку при початку проходження служби від 14.04.2026. Апелянт, посилаючись на ст.62 Конституції України, наголошує, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом та відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. Узагальнений зміст аргументів зводився до безпідставною зупинки транспортного засобу, упередженого ставлення з боку поліцейських, не встановлення поліцейським у водія очевидних ознак наркотичного сп`яніння, які б обумовлювали необхідність проходження останнім огляду на стан сп`яніння.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 597808 від 21.02.2026, водій ОСОБА_1 , 21 лютого 2026 року, о 21 год. 17 хв. у м. Прилуки по вул. Євгена Коновальця 37, керував транспортним засобом ВАЗ 210934 /д.н.з. НОМЕР_1 / з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, розширені зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП ( а.с. 5).
Отже, даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним з джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.
З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівниками поліції був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . Під час перевірки документів та спілкування з водієм, виникли підозри про перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння. Поліцейський перевірив зіниці очей, озвучив ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, а саме розширені зіниці очей, що не реагують на світло та запропонував пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, проте водій відмовився. При цьому, водій повідомив, що вживав наркотичні препарати три тижні тому. Після цього поліцейський роз`яснив наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та склав адміністративний протокол відносно ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП, який потім оголосив останньому. Більш того, ОСОБА_1 намагався домовитися з працівниками поліції, вирішити питання щодо нескладання протоколу відносно нього. 
Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, визначеного Інструкцією. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.
До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.
Посилання апелянта на те, що у поліцейських не було підстав вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, посилаючись на відсутність ознак наркотичного сп`яніння, є неспроможними. 
Так, відповідно до вимог 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Статтею 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно ст. 12 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» особа, відносно якої до закладів охорони здоров`я, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, протидії їх незаконному обігу Національної поліції надійшла інформація від установ, підприємств, організацій, засобів масової інформації або окремих громадян про те, що вона незаконно вживає наркотичні засоби або психотропні речовини чи перебуває у стані наркотичного сп`яніння, підлягає медичному огляду.
Факт незаконного вживання наркотичних засобів або психотропних речовин встановлюється на підставі показань свідків, наявності ознак наркотичного сп`яніння, результатів медичного огляду, а також тестів на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи.
Встановлення наявності стану наркотичного сп`яніння внаслідок незаконного вживання наркотичних засобів або психотропних речовин є компетенцією лише лікаря, на якого покладено обов`язки щодо проведення медичного огляду (обстеження).
Згідно з п. 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 та зареєстрованої Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 «ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:
- наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);
- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;
- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;
- почервоніння обличчя або неприродна блідість».
Пунктом 12 Розділу ІІ вказаної Інструкції визначено, що «у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я».
Таким чином, огляд водія на стан наркотичного сп`яніння за наявності відповідних обґрунтованих підозр можливий лише лікарем-наркологом у найближчому уповноваженому закладі охорони здоров`я за направленням поліцейського.
Більше того, поліцейський фактично виявляє ознаки стану наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу у залежності від власного їх розуміння. Наявність ознак наркотичного сп`яніння самі по собі не означають, що особа перебуває в стані наркотичного сп`яніння.
Виявлені поліцейським у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, були вказані в направленні на огляд, зокрема, виражене тремтіння пальців рук, розширені зіниці очей, які не реагують на світло, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя (а.с.7).
Твердження сторони захисту про те, що виявлені у ОСОБА_1 працівниками поліції ознаки наркотичного сп`яніння були удаваними а огляд реакції його зіниць на світло належним чином не проводився, на висновки суду не впливають. 
Так, жодним нормативних документом не передбачено обов`язкового проведення працівниками поліції попереднього медичного (домедичного) обстеження водія на предмет виявлення у нього певних ознак наркотичного сп`яніння, та не закріплено відповідну процедуру, зокрема й щодо перевірки реакції зіниць на світло за допомогою ліхтарика чи іншого пристрою.
Натомість ознаки такого сп`яніння виявляються поліцейськими безпосередньо в процесі спілкування з водієм та перевірки наданих ним документів.
З відеозапису вбачається, що саме під час спілкування з водієм поліцейські вказали на наявність у нього певних ознак наркотичного сп`яніння, зокрема розширених зіниць які не реагують на світло, при цьому сам водій підтверджував, що близько 3-х тижнів тому шляхом паління вживав наркотичні засоби. Вищевказане свідчить про підставність подальших вимог щодо проходження огляду.
Як убачається з матеріалів справи, працівники поліції діяли відповідно до вимог закону та після виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння запропонували останньому пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я, проте він відмовився.
Крім того, на відеозаписі не зафіксовано будь-якого тиску з боку працівників поліції на ОСОБА_1 , ні під час відмови останнього від проходження огляду, ні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. 
Отже, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 , під час керування транспортним засобом, перебував з явними ознаками наркотичного сп`яніння.
Посилання апелянта щодо незаконної зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції не знайшли свого підтвердження, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. 
Крім того, суд апеляційної інстанції вважає, що в умовах запровадженого в державі воєнного стану та пов`язаних з цим певних обмежень прав і свобод людини, працівники поліції під час здійснення заходів з охорони громадської безпеки і порядку, здійснення заходів правового режиму воєнного стану, наділені правом зупиняти та перевіряти транспортні засоби не лише з підстав, передбачених Законом України «Про Національну поліцію».
Також, посилання апелянта на те, що працівники поліції не роз`яснили водію його права та обов`язки, не заслуговують на увагу, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення міститься відмітка про те, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст.268 КУпАП. 
До того ж, ОСОБА_1 у повній мірі використав своє право на захист і під час розгляду справи місцевим судом скористався послугами захисника кваліфікованого адвоката Матвієнка В.М., який протягом усього часу судового розгляду здійснював його юридичний захист.
Безпідставними є також твердження апелянта про те, що водію ОСОБА_1 не були роз`яснені наслідки відмови від проходження огляду є неспроможними оскільки, останній як учасник дорожнього руху зобов`язаний знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил (п.1.3 ПДР). До того ж, відповідно до ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Доводи ОСОБА_1 про те, що від медичного огляду на стан сп`яніння він відмовився, оскільки боявся потрапити до ТЦК суд вважає надуманими, через принципові різну правову та інституційну відмінність відповідних процедур (огляд на стан сп`яніння та облік військовозобов`язаних), які проводяться різними органами та не є пов`язаними між собою. 
Незгода ОСОБА_1 з процедурою проведеного щодо нього поліцейськими особистого огляду та огляду його автомобіля не виключає його відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак останній не позбавлений права на оскарження дій поліцейських в адміністративному або судовому порядку, якщо вважає їх незаконними. 
Надані стороною захисту довідки про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання наркотичних речовин № 31 та № 1404-15 не впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_1 та не є підставою для його звільнення від встановленої законом відповідальності.
Апеляційний суд також не може взяти до уваги наданий захисником висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» від 23.02.2026 про те, що ОСОБА_1 23 лютого 2026 року звертався до даного медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння, який був проведений лікарями о 09 год. 10 хв., і за результатами якого встановлено, відсутність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, оскільки вказаний огляд проведений не у відповідності до положень ч.4 ст.266 КУпАП. Даний результат було отримано останнім на підставі його самозвернення, без присутності працівників поліції. 
Також, у даному випадку водія притягнуто до відповідальності не за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на наявність такого стану, що є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б не були предметом дослідження в суді першої інстанції, або порушень судом вимог матеріального або процесуального закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.
Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.
Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.
За таких обставин, постанова місцевого суду відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Матвієнка В.М. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 квітня 2026 року щодо ОСОБА_1 - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	Д. С. Сиволап