Справа № 464/140/26 Головуючий у 1 інстанції: Сабара Л.В. 
Провадження № 22-ц/811/518/26 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 липня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді: Савуляка Р.В.
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.
секретаря: Іванової О.О. 
з участю: представника АТ КБ «ПриватБанк» - Деркач О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 23 січня 2026 року у справі за заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи – Шоста львівська нотаріальна контора Львівської області, Центр надання адміністративних послуг Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області, про витребування доказів до пред`явлення позову, –

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2026 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи – Шоста львівська нотаріальна контора Львівської області, Центр надання адміністративних послуг Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області, звернулося до суду із заявою про витребування доказів до пред`явлення позову.
В обгрунтування заяви покликалося на те, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву від 13 жовтня 2017 року, заявку на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг і отримання кредиту за послугою «Гарантовані платежі» від 15 січня 2019 року, а також заявку на отримання послуги «Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця «Підприємницький» від 25 червня 2018 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник помер, що підтверджується листом Золочівського відділу ДРАЦС від 03 липня 2024 року. На момент смерті ним не були виконані кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим утворилась заборгованість перед Банком в розмірі 346 700 грн.
15 квітня 2025 року Банк звертався до Шостої львівської державної нотаріальної контори із претензією кредитора, а 15 вересня 2025 року отримав інформацію про заведення спадкової справи, разом із тим відомості про спадкоємців, які прийняли спадщину, Банку надані не були.
Відповідно до частин 6, 7 статті 8 Закону України «Про нотаріат» відомості зі спадкової справи можуть бути надані суду на його обґрунтовану письмову вимогу.
З огляду на неможливість самостійно отримати зазначені відомості, виникла необхідність витребувати у Шостої львівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті ОСОБА_1 , а у Центру надання адміністративних послуг Золочівської міської ради – інформацію про склад його сім`ї та осіб, зареєстрованих разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 15 грудня 2023 року.
З наведених підстав просив:
-Витребувати від Шостої львівської державної нотаріальної контори Львівської області копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
-витребувати з центру надання адміністративних послуг Золочівскої міської ради Золочівського району Львівської області інформацію про склад сім`ї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та інформацію про осіб, зареєстрованих за однією адресою з спадкодавцем ( АДРЕСА_2 ) станом на дату смерті померлого – ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 23 січня 2026 року у задоволенні клопотання представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» – Дудки Вікторії Борисівни, треті особи – Шоста львівська держана нотаріальна контора Львівської області, Центр надання адміністративних послуг Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області про витребування доказів до пред`явлення позову – відмовлено.
Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 23 січня 2026 року оскаржило Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк».
В апеляційній скарзі покликається на те, що клопотання про витребування доказів подане з метою визначення належного суб`єктного складу для подальшого подання позовної заяви до спадкоємців позичальника про стягнення заборгованості.
Зобов`язання позичальника за кредитним договором не є таким, що нерозривно пов`язане з його особою, може бути виконано іншою особою – спадкодавцем, відтак зобов`язання позичальника за кредитним договором входить до складу спадщини.
Кредитору надано право захистити своє порушене право шляхом звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості спадкодавця із спадкоємців.
У зв`язку з відмовою нотаріальної контори повідомити про коло спадкоємців, банк позбавлений можливості захистити свої права та інтереси в судовому порядку.
Просить скасувати ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 23 січня 2026 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило. Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судове засідання треті особи – Шоста львівська нотаріальна контора Львівської області, Центр надання адміністративних послуг Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку в електронному вигляді судової повістки-повідомлення до електронного кабінету.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).
Враховуючи обставини справи, характер спірних правовідносин, а також те, що належним чином повідомлені треті особи – Шоста львівська нотаріальна контора Львівської області, Центр надання адміністративних послуг Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області не з`являються в судове засідання суду апеляційної інстанції, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, у справі достатньо матеріалів для ухвалення рішення по суті спору, колегія суддів приходить до висновку про розгляд справи без їхньої участі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника АТ КБ «ПриватБанк» – Деркач О.Р. на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відмовляючи у задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про витребування доказів до пред`явлення позову, суд першої інстанції виходив з того, що витребування доказів до подання позову є способом забезпечення доказів за наявності підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, а не способом збирання доказів з метою можливості звернення з позовом до суду, заявником не наведено таких підстав та не доведено відповідними доказами.
Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не може погодитися з наступних мотивів.
Встановлено, що ОСОБА_1 (позичальник) звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву б/н від 13 жовтня 2017 року, заявку на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг і отримання кредиту за послугою «Гарантовані платежі» від 15 січня 2019 року, а також заявку на отримання послуги «Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця «Підприємницький» від 25 червня 2018 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник помер, що підтверджується листом Золочівського відділу ДРАЦС від 03 липня 2024 року.
На момент смерті позичальник не виконав взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим за вищезазначеним договором залишилась заборгованість у загальному розмірі 346 700 грн.
15 квітня 2025 року Банк звернувся з претензією кредитора до Шостої львівської державної нотаріальної контори, відповіді на яку не отримав.
26 серпня 2025 року та 30 серпня 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з претензіями кредитора до П`ятої львівської державної нотаріальної контори Львівської області, яка у листі від 29 серпня 2025 року повідомила про направлення претензії за належністю.
Листом Шостої львівської державної нотаріальної контори Львівської області від 15 вересня 2025 року заявника повідомлено про заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_1 .
Необхідність забезпечення доказів до подачі позову у такий спосіб АТ КБ «ПриватБанк» обґрунтовує тим, що без інформації про спадкоємців заявник позбавлений можливості захистити свої права та інтереси у судовому порядку, оскільки не має можливості оформити позовну заяву відповідно до вимог ЦПК України. 
Зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою (ч. 1 ст. 608 ЦК України).
Зобов`язання позичальника за кредитним договором не є таким, що нерозривно пов`язане з його собою, таке зобов`язання може бути виконано іншою особою - спадкоємцем. 
Зобов`язання позичальника за кредитним договором входить до складу спадщини.
Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Згідно із ч. 3 ст. 1268 цього Кодексу спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 
На підставі вищенаведеного, кредитору надано право захистити своє порушене право шляхом звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості спадкодавця із спадкоємців. 
АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із заявою про витребування доказів, оскільки не має інформації стосовно спадкоємців, у тому числі тих, хто проживав за адресою останнього місця реєстрації проживання померлого позичальника ОСОБА_1 , оскільки банк позбавлений можливості захистити свої права та інтереси у судовому порядку, адже пред`явлення позову до невідомих осіб не допускається.
Заявник надав до суду докази неможливості самостійно отримати такі докази, а саме відмову приватного нотаріуса надати інформацію щодо осіб, які прийняли спадщину пістя смерті ОСОБА_1 .
Отримання заявником інформації про осіб, які зареєстровані за однією адресою із спадкодавцем ускладнюється тим, що відповідно до ст. 5 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані є інформацією з обмеженим доступом, згідно з статтею 14 цього Закону поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Згідно із п. 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію» не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди.
Пунктом. 2 ст. 21 цього ж Закону встановлено, що конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з доводами АТ КБ «ПриватБанк», про те, що Банк не має права на отримання даних самостійно, тому позбавлений можливості захистити свої права та інтереси в судовому порядку, оскільки не володіє інформацією про спадкоємців, а відтак не може визначити підсудність майбутнього позову та виконати вимоги процесуального закону в частині зазначення у позові інформації про відповідача(ів). Пред`явлення позовів до невідомих осіб, без зазначення відповідача(ів), ЦПК України не допускається.
Відповідно до ч. 4 ст. 84 ЦПК України суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу.
Згідно із частинами 1 – 3 статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.
Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
Частина 1 ст. 117 ЦПК України містить перелік вимог до заяви про забезпечення доказів, зокрема, у заяві необхідно зазначити докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.
Разом з тим, заяву про забезпечення доказів, подану в порядку ст. ст. 116, 117, 118, 119 ЦПК України, слід відрізняти від клопотання про витребування доказів, яке може бути подане учасником справи у відповідності до ст. 84 ЦПК України, оскільки вони є різними за своєю правовою природою.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №367/6751/18-ц, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим (частина 1 статті 116 ЦПК України).
Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.
Статтею 8 загальної декларації прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.
Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Суд першої інстанції доводи заявника щодо неможливості отримати інформацію про коло спадкоємців в інший спосіб не врахував та помилково відмовив у задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк».
Оскільки відповідно до ч. 4 ст. 116 ЦПК України забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія, ухвала Сихівського районного суду м. Львова від 23 січня 2026 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції
З урахуванням встановленого, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 23 січня 2026 року та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
У справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі – Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.
У справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись: ст.ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» – задовольнити.
Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 23 січня 2026 року – скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.
Повний текст постанови складено 06 липня 2026 року.

Головуючий: Савуляк Р.В. 

Судді: Крайник Н.П. 

Шандра М.М.