Справа №760/25070/25
3/760/136/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2026 року Суддя Солом`янського районного суду міста Києва Кравченко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Києві матеріал про адміністративне правопорушення, який надійшов з Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, посвідчення водія НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
В С Т А Н О В И В:
25.08.2025 о 18 год 14 хв у м. Київ, пр. Берестейський, 47а, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «КІА К5», д.н.з. НОМЕР_2 , не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 . В результаті чого обидва авто отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Окрім того, 25.08.2025 о 18 год 14 хв у м. Київ, пр. Берестейський, 47а, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «КІА К5», д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатом огляду приладу «Драгер 6820» на місці, зі згоди водія, результат 2, 25 проміле. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.130 КУпАП
Особа, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань до суду не надіслав.
З урахуванням участі в розгляді справи захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Коваленко Т.В., її думки стосовно можливості проведення судового розгляду за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та положень ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності останнього, в присутності його захисника на підставі наявних матеріалів справи.
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Коваленко Т.В. у судовому засіданні просила закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своєї позиції вказала, що 25.08.2025 за вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення обставин за кермом транспортного засобу «КІА К5», д.н.з. НОМЕР_2 , перебував знайомий ОСОБА_1 , однак вона не може клопотати про його виклик у судове засідання, оскільки вказана особа померла. У подальшому адвокат Коваленко Т.В. подала клопотання про визнання доданих до справи відеозаписів недопустимими та недостовірними доказами, оскільки в матеріалах справи про адміністративне правопорушення міститься відео не безпосередньо із портативного відео реєстратора, а взагалі невідомо із якого пристрою, так як не містить будь-яких ідентифікуючих даних щодо пристрою, дати та часу відеофіксації. Крім того, в порушення визначених законом норм, відеозйомка велась не безперервно, що підтверджується кількістю файлів. Також зазначила, що ОСОБА_1 не було названо першочергово ознак алкогольного сп`яніння на підставі яких йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, з відеозапису, вбачається, що ОСОБА_1 взагалі не було роз`яснено, що він має право пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, як і не було повідомлено про найближчий заклад охорони здоров`я. Більш того, згідно чеку до газоаналізатора «Драгер 6820», останнє калібрування проводилося 15.11.2024, а огляд на стан алкогольного сп`яніння 25.08.2025, тобто зі спливом 6 місячного терміну. 
Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що 25.08.2025 він рухався на своєму транспортному засобі по пр. Берестейському в м. Києві, коли раптово відчув удар у задню частину автомобіля. Після зупинки та виходу з транспортного засобу він побачив водія автомобіля «КІА К5», який, поводився дивно та пропонував вирішити ситуацію без виклику працівників поліції. На таку пропозицію він не погодився та одразу викликав працівників патрульної поліції. Під час спілкування з водієм він звернув увагу на наявність у останнього явних ознак алкогольного сп`яніння, а саме різкого запаху алкоголю з порожнини рота та порушення мовлення, у зв`язку з чим повідомив йому, що подія не буде вважатися страховим випадком. Після цього водій залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Згодом прибули працівники поліції, які розпочали пошуки водія, однак спочатку встановити його місцезнаходження не вдалося. Через деякий час він помітив вказаного чоловіка на протилежному боці дороги, де той спостерігав за подіями, та повідомив про це працівникам поліції, які доставили його на місце події для подальшого оформлення адміністративних матеріалів. Також зазначив, що під час складання матеріалів особа заперечувала факт керування транспортним засобом, однак він наполягає, що саме ця особа перебувала за кермом автомобіля «КІА К5» у момент вчинення ДТП.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР №434069 від 25.08.2025 року (а.с.1); протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР №434044 від 25.08.2025 року (а.с.2); результат приладу «Alсotest 6820», прилад «ARJL-0302» (а.с.3); картки обліку адміністративного правопорушення (а.с.5,6); акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних записів (а.с.8); схему місця ДТП від 25.08.2025 (а.с.9), письмові пояснення ОСОБА_2 від 25.08.2025 (а.с.10); рапорт від 25.08.2025 (а.с.11); копію посвідчення водія ОСОБА_1 (а.с.12); реєстраційну картку транспортного засобу «КІА К5», д.н.з. НОМЕР_2 (а.с.13), відеозаписи з нагрудних БК 472118, 472673, 472322, клопотання захисника та надані останньою документи, суд дійшов наступних висновків.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.
Згідно з статтею 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Як зазначено в ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 9 КУпАП правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності придатність для використання за змістом.
При цьому, у відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.2.9 (а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція).
Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 року), судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли остання почала рухатись.
Як вказувалося вище, право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до вимог ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
У разі невиконання вимог п. 2.9 (а) ПДР передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме: за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також безпеки на річковому транспорті та маломірних суднах.
Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає в тому числі у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом.
Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
Диспозиція статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.
У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. Суд неодноразово наголошував на тому, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
Судом встановлено, що 25.08.2025 о 18 год 14 хв у м. Київ, пр. Берестейський, 47а, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «КІА К5», д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатом огляду приладу «Драгер 6820» на місці, зі згоди водія, результат 2, 25 проміле.
Обґрунтовані та визначені законом підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП настали в момент його керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується змістом досліджених у судовому засіданні наступних доказів, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР №434069 від 25.08.2025 року (а.с.1); 
- результатом приладу «Alсotest 6820», прилад «ARJL-0302» (а.с.3); 
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних записів (а.с.8); 
- рапортом від 25.08.2025 (а.с.11); 
- реєстраційною карткою транспортного засобу «КІА К5», д.н.з. НОМЕР_2 (а.с.13),
- відеозаписом з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) від 14.03.2025, використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції №100 від 03.02.2016.
Дані докази у розумінні ст. 251 КУпАП, суд визнає належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення.
Надані суду відеозаписи від 25.08.2025 фіксують прибуття працівників патрульної поліції на місце дорожньо-транспортної пригоди. На відео зафіксовано, що 20:10 ОСОБА_1 надає працівникам патрульної поліції свої дані. Далі, працівник поліції перевіряє мундштук на герметичність та надає прилад для продування, однак ОСОБА_1 наголошує на тому, що він пішохід, однак все ж продуває в газоаналізатор, результат 2, 25%, з результатом погодився. Далі, на відео зафіксовано пояснення потерпілого ОСОБА_2 , який пояснює, що познайомився з ОСОБА_1 тільки сьогодні, після скоєного ДТП, оскільки останній одразу підійшов до нього для врегулювання питання без виклику працівників патрульної поліції. Далі, на відео зафіксовано, як ОСОБА_1 засвідчує своїм підписом чек газоаналізатору та в подальшому складання адміністративних матеріалів. 
Оцінюючи доводи адвоката Коваленко Т.В. про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, суд враховує, що відповідно до п. 27 Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», визначено, що керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 Верховний Суд зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Суд зазначає, що доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, спростовуються сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, зокрема, поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , який послідовно та категорично вказував на те, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля «КІА К5» у момент зіткнення. При цьому потерпілий пояснив, що безпосередньо спілкувався з водієм одразу після ДТП, а тому не мав сумнівів щодо особи водія.
Також з досліджених відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 перебував на місці події, спілкувався з працівниками поліції, надав свої анкетні дані, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820», погодився з результатом огляду 2,25 проміле та засвідчив відповідний чек та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних записів власним підписом. При цьому будь-яких пояснень про те, що транспортним засобом керувала інша особа, під час оформлення адміністративних матеріалів ним не надавалось.
Посилання захисника на те, що автомобілем нібито керував знайомий ОСОБА_1 , який на даний час помер, суд оцінює критично, оскільки такі твердження не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а наведені твердження фактично спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності.
Доводи адвоката Коваленко Т.В. про те, що на відеозаписі, долученому до матеріалів справи, жодним чином не зафіксовані ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені у правопорушника, суд відхиляє та звертає увагу на те, що під наявністю у особи ознак сп`яніння необхідно розуміти припущення поліцейського про наявність у особи такого стану, яке ґрунтується на порівнянні фізичного стану та поведінки особи із станом та поведінкою, які визначені нормативними документами і вказують на наявність такого стану. У будь-якому випадку висновок поліцейського про наявність у особи ознак сп`яніння містить суб`єктивний характер. Як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення, у ньому зазначені ознаки, які дали поліцейському підстави висунути вимогу про необхідність проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат - Коваленко Т.В. наполягала на порушенні працівниками поліції вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки водієві не було запропоновано пройти медичний огляд у медичному закладі охорони здоров`я. 
Суд не погоджується з доводами захисту в цій частині та зазначає, що відповідно до відеозапису, який міститься в матеріалах справи, водій погодився та пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, результат якого був позитивний, після погодився з вказаним результатом.
Крім того, з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.8) вбачається, що ОСОБА_1 з результатом згоден, відомості про що засвідчив власним підписом. 
Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 не висловив працівникам поліції прямої незгоди із результатами огляду, тому підстав для роз`яснення йому права на проходження огляду у медичному закладі не було.
Також суд вважає необґрунтованими доводи адвоката щодо проведення огляду на пристрої, який не пройшов калібрування у передбачений інструкцією термін, що на його думку, ставить під сумнів результати тесту.
З матеріалів справи вбачається, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 працівниками поліції проводився на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу - газоаналізатора "Drager "Alcotest 6820", останнє калібрування проводилось 15 листопада 2024 року.
Частиною 1 ст.1 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" дано визначення наступних термінів: 10) калібрування - сукупність операцій, за допомогою яких за заданих умов на першому етапі встановлюється співвідношення між значеннями величини, що забезпечуються еталонами з притаманними їм невизначеностями вимірювань, та відповідними показами з пов`язаними з ними невизначеностями вимірювань, а на другому етапі ця інформація використовується для встановлення співвідношення для отримання результату вимірювання з показу; 17) періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал); 18) повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.
Статтею 17 вказаного Закону врегульовано порядок Повірки засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, згідно якої передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Стаття 27 Закону врегульовує питання щодо калібрування засобів вимірювальної техніки.
Так, калібруванню в добровільному порядку можуть підлягати засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері та/або поза сферою законодавчо регульованої метрології. Калібруванню також підлягають вторинні та робочі еталони. Калібрування засобів вимірювальної техніки проводиться: науковими метрологічними центрами; метрологічними центрами, калібрувальними лабораторіями, акредитованими національним органом України з акредитації; метрологічними центрами, калібрувальними лабораторіями, які мають документально підтверджену простежуваність своїх еталонів до національних еталонів, еталонів інших держав або міжнародних еталонів відповідних одиниць вимірювання.
Калібрування вторинних та робочих еталонів проводиться в порядку, встановленому нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.
Калібрування та оформлення його результатів проводяться відповідно до національних стандартів, гармонізованих з відповідними міжнародними та європейськими стандартами, та документів, прийнятих міжнародними та регіональними організаціями з метрології.
Таким чином, повіркою є перевірка відповідності певним стандартам, а калібрування - приведення засобу вимірювальної техніки до певних стандартів.
Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки "Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується" встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 і становить 1 рік.
Оскільки останнє калібрування даного приладу "Drager "Alcotest 6820" було проведено 15 листопада 2024 року, то станом на дату проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння з його використанням, інтервал калібрування даного приладу не закінчився.
Посилання сторони захисту, що відеозапис має переривання у часі, що є порушеннями вимог про проведення фіксування, суд відкидає як такі, що не впливають на вірне вирішення справи з огляду на інші наявні у матеріалах справи докази. Крім того, законодавчої вимоги щодо ведення безперервного відеозапису з моменту зупинки транспортного засобу до моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення немає, ч.2 ст. 266 КУпАП визначена лише вимога щодо застосування технічних засобів відеозапису під час проведення огляду поліцейськими, що у даному випадку було дотримано.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується зібраними доказами, які не викликають у суду сумнівів, оскільки вони є логічними, послідовними та узгоджуються з матеріалами справи.
Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, суд виходить з наступного.
Згідно п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Разом з тим, статтею 124 КУпАП передбачено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Судом встановлено, що 25.08.2025 о 18 год 14 хв у м. Київ, пр. Берестейський, 47а, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «КІА К5», д.н.з. НОМЕР_2 , не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 . В результаті чого обидва авто отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Обґрунтовані та визначені законом підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 124 КУпАП настали в момент порушення ним правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, що підтверджується змістом досліджених у судовому засіданні наступних доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР №434044 від 25.08.2025 року (а.с.2); карткою обліку адміністративного правопорушення (а.с.5); схемою місця ДТП від 25.08.2025 (а.с.9), письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 25.08.2025 (а.с.10); рапортом від 25.08.2025 (а.с.11). 
Дані докази у розумінні ст.251 КУпАП, суд визнає належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення.
У судовому засіданні судом було допитано потерпілого ОСОБА_2 , який категорично вказував на те, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля «КІА К5» у момент зіткнення, оскільки він бачив саме його за кермом транспортного засобу.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що підтверджується зібраними доказами, які не викликають у суду сумнівів, оскільки вони є логічними, послідовними та узгоджуються з матеріалами справи.
Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 , порушивши вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху України, вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
При цьому, згідно зі ч.2 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, тому на момент розгляду справи закінчилися строки, передбачені ч.2 ст.38 КУпАП.
Відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Враховуючи, що на момент розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, закінчилися строки накладення адміністративного стягнення за ст. 124 КУпАП, передбачені ст. 38 КУпАП, суд вважає за необхідне провадження по справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП - закрити.
Статтею 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно ст.ст.34,35 КУпАП обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, судом не встановлено.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, суд дійшов висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строком один рік.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
За таких обставин, відповідно до ст. 40-1 КУпАП та ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає необхідним стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.
Керуючись ст. ст. 33, 34, 35, 130, ст. 40-1 КУпАП, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Накласти на  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, який сплатити за наступними банківськими реквізитами: Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/21081300; Код отримувача (код ЄДРПОУ): 37993783; Номер рахунку (IBAN): UA698999980313040149000026001; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП). Код класифікації доходів бюджету: 21081300; Призначення платежу: адміністративний штраф у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (постанова суду у справі №760/31812/25, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнути з  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в дохід держави в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок, який необхідно сплатити за реквізитами: Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ 37993783), Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106, Призначення платежу: 101 __________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб, реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України, Судовий збір, за рішенням №_/_/__(номер рішення про стягнення судового збору).
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15-ть днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через 15-ть днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.
Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення вказаного строку, повинна бути надіслана правопорушником до суду, який виніс постанову про накладення цього штрафу.
У разі несплати правопорушником штрафу у вищевказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в поряду, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постановив про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу зазначений у постанові про стягнення штрафу.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд міста Києва.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Я.В. Кравченко