П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/25506/25	

Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А. В.
Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого – Лук`янчук О.В.
суддів – Бітова А. І.
– Ступакової І. Г. 

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “ГАЙТРЕЛ” на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року по справі за позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю “ГАЙТРЕЛ” про стягнення адміністративно-господарських санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А :

Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “ГАЙТРЕЛ”, в якому просило стягнути з ТОВ "ГАЙТРЕЛ" на користь Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції у розмірі 47433,33грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 2134,8 грн Банк – ГУ ДКСУ в Одеській області, Одеська міська ТГ ГУК в Од.обл./ м.Одеса/50070000, ЄДРПОУ 37607526, Казначейство України (ел. адм. подат.), UA618999980313191230000015744, Код класифікації доходів бюджету 50070000. Бюджетне кодування в призначенні платежу: *;101;код ЄДРПОУ підприємства; платежі до Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю за 2024 рік.
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що відповідач відповідно до статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" за 1 робоче місце, призначених для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, відповідач до 15 квітня 2025 року повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції, оскільки вищезазначена сума відповідачем не була сплачена, утворилася заборгованість та пеня за порушення встановлених законодавством термінів сплати адміністративно-господарських санкцій становить. Враховуючи зазначене, позивач просить задовольнити позов та стягнути з відповідача заборгованість по адміністративно-господарським санкціям та пені.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року позовну заяву Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЙТРЕЛ» про стягнення адміністративно-господарських санкцій – задоволено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЙТРЕЛ" на користь Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції у розмірі 47433,33грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 2134,8 грн Банк – ГУ ДКСУ в Одеській області, Одеська міська ТГ ГУК в Од.обл./ м.Одеса/50070000, ЄДРПОУ 37607526, Казначейство України(ел. адм. подат.), UA618999980313191230000015744, Код класифікації доходів бюджету 50070000. Бюджетне кодування в призначенні платежу: *;101;код ЄДРПОУ підприємства; платежі до Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю за 2024 рік.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ТОВ “ГАЙТРЕЛ”, подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що наказом ТОВ «Гайтрел» від 30.04.2024 №23/К ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) прийнято на посаду юриста з 01.05.2024 за основним місцем роботи (без трудової книжки) з посадовим окладом згідно штатного розпису
Вказує, що при поданні Товариством податкової звітності за період з травня по вересень 2024 при визначенні коду застрахованої особи відносно працівника ОСОБА_1 допущено помилку: замість коду « 2» зазначено код « 1», що фактично і стало підставою для нарахування Позивачем адміністративно-господарських санкцій та його звернення до суду. У зв`язку з викладеним, Відповідачем подано уточнені розрахунки за вказаний період, де вірно визначено код застрахованої особи ОСОБА_1 , а саме код « 2». Дана обставина не спростовує того факту, що працівник ОСОБА_1 , будучи особою з інвалідністю, був працевлаштованим у Відповідача, що свідчить про виконання Товариством нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024 році
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2024 рік, середньооблікова чисельність штатних працівників, що працювали у ТОВ “ГАЙТРЕЛ”, за рік склала 9 осіб, таким чином, середньооблікова чисельність осіб з інвалідністю, відповідно до нормативу, встановленого ч. 1 ст. 19 Закону складає - 1 особа. 
Середньооблікова чисельність штатних працівників, яким встановлена інвалідність, у роботодавця склала 0 осіб, що є менше ніж встановлено нормативом. 
Таким чином, за 1 робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, відповідач до 15 квітня 2025 року повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарську санкцію у розмірі 47433,33 грн. 
Враховуючи те, що відповідач не виконав нормативів робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю та не сплатив адміністративно-господарські санкції з урахуванням пені (2134,80 грн.) в загальній сумі 49568,13 грн., позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що у межах спірного періоду ТОВ “ГАЙТРЕЛ” не виконано вимог Закону України “Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні” щодо вжиття заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю, а тому прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апелянта виходить з наступного.
Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантування їм рівних з усіма іншими громадянами можливість для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами визначає Закон України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні від 21 березня 1991 року № 875-XII (далі по тексту Закон № 875-XII).
Відповідно до ст.18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в України» (в редакції дійсній продовж 2024 року) забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.
Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань особи з інвалідністю, наявних у неї професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.
Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в України» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.
Пенсійний фонд України у порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, надає Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю інформацію:
- про працевлаштованих осіб з інвалідністю;
- про створення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю;
- необхідну для обчислення кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті.
Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону.
У разі зміни до 31 березня показників за попередній рік у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, що впливають на визначену згідно із частиною 12 цієї статті суму адміністративно-господарських санкцій, Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю до 10 червня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності формує та надсилає уточнений розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону. Зміна показників у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування після 31 березня не призводить до зміни сум адміністративно-господарських санкцій, які визначені у відповідному розрахунку або уточненому розрахунку (вказана частина ст.19 була додана на підставі Закону №3911-IX від 21.08.2024 року).
Розрахунок надсилається у формі електронного документа через електронні кабінети підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України у формі та порядку, визначених Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю спільно з Пенсійним фондом України.
Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення осіб з інвалідністю, які можуть бути працевлаштовані, та надсилає інформацію про таких осіб до Державного центру зайнятості для проведення роботи з їх працевлаштування.
Відповідно до ст.20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в України» підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.
Сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов`язкових платежів).
Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.
Отже, з наведеного вбачається, що позивач на підставі отриманої інформації з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування надсилає підприємствам, установам та організаціям, які використовують найману працю та які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік. Дані Реєстру формуються на підставі зведеної звітності поданої роботодавцями з ПДФО та ЄСВ.
Так з апеляційної скарги вбачається, що відповідач не згоден з адміністративно-господарською санкцією, оскільки ним була працевлаштована одна особа з інвалідністю на у 2024 році (з 01.05.2025 року), що на його думку виключає нарахування адміністративно-господарських санкцій.
Так, щодо працевлаштування інваліда, то колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з даних позивача середньооблікова кількість штатних працівників відповідача у другій половині 2024 року становила 9 осіб (рядок 101звітності) та 1 особа з інвалідністю (рядок 102 звітності та код рядка 2.2)
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що наказом ТОВ «Гайтрел» від 30.04.2024 №23/К ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) прийнято на посаду юриста з 01.05.2024 за основним місцем роботи (без трудової книжки) з посадовим окладом згідно штатного розпису.
Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , виданого 11.05.2023 Пенсійним фондом України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонером за видом пенсії по інвалідності 1 гр., підгр. Б, загальне захворювання.
Апелянт вказує, що при поданні Товариством податкової звітності за період з травня 2024 при визначенні коду застрахованої особи відносно працівника ОСОБА_1 допущено помилку: замість коду « 2» зазначено код « 1», що фактично і стало підставою для нарахування Позивачем адміністративно-господарських санкцій та його звернення до суду
З даного приводу колегія суддів зазначає, що Порядок заповнення і подання до контролюючих органів Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначається Порядком заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків – фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 24.01.2025 №39) (далі – Порядок №4).
Відповідно до Порядку, для відображення в Додатку 1 до Податкового розрахунку інформації про суми нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці» для працюючих осіб з інвалідністю на підприємствах, в установах і організаціях, передбачено використання коду категорії застрахованих осіб 2. Зазначений код необхідно вказати у графі 08 «Код категорії ЗО».
Отже, додатком №1 до Порядку №4 затверджено Таблицю відповідності кодів категорій застрахованих осіб та кодів бази нарахування і розмірів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відповідно до якої до коду категорії застрахованих осіб « 1» відносяться наймані працівники на загальних підставах, до коду категорії застрахованих осіб « 2» відносяться працюючі особи з інвалідністю на підприємствах, в установах і організаціях.
З матеріалів справи а саме поданих товаристовом та досліджених судом звітів, вбачається, що при поданні Товариством податкової звітності за період з травня по вересень 2024 при визначенні коду застрахованої особи відносно працівника ОСОБА_1 допущено помилку: замість коду « 2» зазначено код « 1».
Виявивши помилку, відповідачем подано уточнені розрахунки за вказаний період, де вірно визначено код застрахованої особи ОСОБА_1 , а саме код « 2».
Крім того, звітність за 4 квартал 2024 року (податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платникiв податкiв - фiзичних осiб, i сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 4 квартал 2024 року) подана Товариством вірно: у графі 102 «працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність, осіб» вказано значення 1; у додатку №1 до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (Д1) (пункт 1 розділу IV) (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 02.03.2023 року № 113) код застрахованої особи ОСОБА_1 зазначено « 2».
Колегія суддів звертає увагу, що помилка в коді категорії застрахованої особи (КЗО) у графі 08 Додатка 1 (наприклад, « 1» замість « 2») вважається несумовою помилкою, якщо вона не призвела до заниження суми єдиного внеску (ЄСВ). 
В свою чергу, використання коду « 1» (ставка 22%) призвело до сплати більшої суми ЄСВ, ніж передбачено для коду « 2» (8,41%), що вказує на відсутність умислу на заниження податкових зобов`язань чи отримання неправомірної вигоди, а також умислу на приховування статусу працівника 
В свою чергу, колегія суддів звертає увагу, що обов`язок роботодавця — це фактичне створення робочого місця та працевлаштування особи з інвалідністю (ст. 19 Закону № 875). 
При цьому колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що автоматизований розрахунок санкцій, який проводить Фонд на основі даних ПФУ, є лише технічним алгоритмом. Суд же зобов`язаний оцінювати первинні документи (накази, трудові книжки, довідки МСЕК), які підтверджують реальність працевлаштування.
Отже, оскільки ОСОБА_1 працював у другій половині 2024 року(з 01.05.2024 року згідно наказу та звітності) і мав статус особи з інвалідністю, норматив працевлаштування фактично був виконаний, а невідповідність у звітності була технічною помилкою, яку вже виправлено, а отже не можна погодитися з позивачем, що відповідачем порушено закон про соціальний захист.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що обов`язок роботодавця відповідати за достовірність звітності є ключовим у контексті виконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю. Для уникнення санкцій або успішного їх оскарження роботодавець має забезпечити точність і своєчасність звітності, а у випадку виявлення помилок - своєчасно їх виправити та підтвердити належними доказами факт виконання встановленого нормативу.
Висновки аналогічного змісту викладені Верховним Судом у постанові від 24.04.2025 року у справі №280/3642/23.
Колегія суддів зазначає, що товариством надано докази на підтвердження працевляштування у 2024 році особи з інвалідністю, а тому висновки суду першої інстанції, що у межах спірного періоду ТОВ “ГАЙТРЕЛ” не виконано вимог Закону України “Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні” щодо вжиття заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю є помилковими.
Доречним буде звернути увагу на те, що наказом Міністерства економіки України від 12.04.2022 № 827-22 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.05.2022 за № 65/37901) затверджено порядок подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», який визначає механізм подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» (далі форма № 3-ПН).
Разом з тим колегія суддів зазначає, що звіт подається у разі існування вакансії та попиту щодо працевлаштування на таку вакансію особи з інвалідністю. Вакансій для осіб з інвалідністю не було, попиту також, так як штат працівників укомплектовано.
Таким чином, доводи позивача та мотивувальна складова рішення суду не мають під собою жодних підстав для трактування відсутності звіту форми 3-ПН.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Резюмуючи все викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги товариства про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду даної справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відтак, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ГАЙТРЕЛ” задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року скасувати.
Ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю “ГАЙТРЕЛ” про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України 
Повний текст постанови складено та підписано 28 квітня 2026 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук 

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова