ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5629/26 Справа № 185/7288/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Перекопський М.М. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:
судді-доповідача Никифоряка Л.П.
суддів Гапонова А.В., Халаджи О.В.
за участі секретаря судового засідання Сахарова Д.О.

Учасники справи:
заявник (боржник) Приватне підприємство «Завод Металомонтаж»
заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_1 
розглянув відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2026року, головуючий у суді першої інстанції Перекопський М.М.
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст заявлених вимог
У жовтні 2025року Приватне підприємство «Завод Металомонтаж» (далі - ПП «Завод Металомонтаж») звернулося в суд із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області на підставі судового рішення від 23 вересня 2022року у цивільній справі № 185/7288/21 про стягнення з Приватного підприємства «Завод Металомонтаж» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 25 000,00грн - в частині залишку боргу в сумі 50,00грн.
Заява обґрунтовувалась тим, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2022року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2023року, позов задоволено частково та стягнуто з ПП «Завод Металомонтаж» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 25 000,00грн, без відрахування податків та інших платежів. На виконання вказаного рішення суду було видано виконавчий лист. Відповідачем ПП «Завод Металомонтаж» рішення суду виконане повністю в добровільному порядку 04 травня 2023року шляхом перерахування стягнутої суми на користь позивача. На підставі повторної заяви відповідача про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2025року задоволено частково заяву ПП «Завод Металомонтаж» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та визнано таким, що не підлягає виконанню частково в розмірі 24 950,00грн виконавчий лист, виданий на підставі судового рішення від 23 вересня 2022року у справі № 185/7288/21 за позовом ОСОБА_1 до ПП «Завод Металомонтаж» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Суд відмовив в частині суми 50,00грн через відсутність доказів того, що позивач отримав грошовий переказ, направлений йому 13 червня 2025року, яка залишається не врученим виключно через активний незрозумілий супротив позивача.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2026року заяву задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий на підставі судового рішення від 23 вересня 2022року у справі № 185/7288/21 за позовом ОСОБА_1 до ПП «Завод Металомонтаж» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я - в частині залишку боргу в сумі 50,00грн.
Суд першої інстанції, задовольняючи заяву, виходив з того, що обов`язок боржника з виконання судового рішення після здійснення переказу залишку боргу ОСОБА_2 , відсутній у зв`язку з його добровільним виконанням.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
12 березня 2026року  ОСОБА_1 подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2026року.
В апеляційній скарзі заявник не погодився з висновками суду та висловив вимогу про скасування ухвали та постановлення нової, якою відмовити у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Доводи апеляційної скарги заявника зводились до того, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що полягало в тому, що суд прийняв до розгляду заяву, яка не відповідала вимогам статей 175, 177 ЦПК України. Також суд не повно встановив дійсні обставини справи та доказам заявника надав неправильну оцінку.
Стверджував, що сам по собі факт надіслання грошових коштів в розмірі 50,00грн поштовим переказом на адресу стягувача не свідчить про виконання рішення суду у відповідній частині, оскільки відсутні докази отримання стягувачем цих коштів.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, через те, що обставини якими апелянт обґрунтовував свої апеляційні вимоги не підтверджені в результаті розгляду цього спору та доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
18 березня 2026року ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду витребувано з Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу, та 06 травня 2026року справа надійшла на адресу апеляційного суду.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 травня 2026року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2026року.
25 травня 2026року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до розгляду на 16?? год 16 червня 2026року.
Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про отримання документів в Електронному суді.
Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2022року задоволено частково позов ОСОБА_1 та стягнуто з ПП «Завод Металомонтаж» на користь ОСОБА_1 25 000,00грн у відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві, без відрахування податків та інших обов`язкових платежів. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ПП «Завод Металомонтаж» на користь держави судовий збір в розмірі 908,00грн.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2023року апеляційні скарги ПП «Завод Металомонтаж» таОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2022року залишено без змін.
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської від 01 липня 2025року визнано таким, що не підлягає виконанню частково в розмірі 24 950,00грн, виконавчий лист, виданий на підставі судового рішення від 23 вересня 2022року у справі № 185/7288/21 за позовом ОСОБА_1 до ПП «Завод Металомонтаж»про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2025року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2025року залишено без змін.
ПП «Завод Металомонтаж»надіслав ОСОБА_1 50,00грн поштовим переказом через АТ «Укрпошта», відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0211 від 13 червня 2025року.
Відповідно до відповіді, наданої АТ «Укрпошта», згідно інформації в автоматизованій системі Укрпошти, грошовий переказ № 5613129803 прийнятий 13 червня 2025року на ім?я ОСОБА_2 в сумі 50,00грн та того ж дня в автоматичному режимі на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , зазначеного відправником, направлено viber-повідомлення про його надходження. Грошовий переказ може отримати одержувач на будь-якому відділенні Укрпошти.
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.
Суд першої інстанції задовольняючи заяву вирішального значення надав тому, що заявником доведено належними та допустимими доказами виконання рішення суду, що є підставою для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.
Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення так як судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи та судом першої інстанції при постановленні ухвали додержані норми процесуального права.
Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Відповідно до положень частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
За змістом вказаної норми, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. При цьому словосполучення "або з інших причин" стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.
Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду у постанові від 09 вересня 2021року у справі № 824/67/20.
У постанові Верховного Суду від 19 січня 2023року у справі № 824/2/22 вказано, що законодавець не дав чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.
Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.
У цьому випадку, саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
Окрім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, як повністю, так і частково, а тому підстави, якими заявник обґрунтовує свою заяву, можуть бути наслідком, як повного, так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а, отже, як повного, так і часткового задоволення заяви, поданої, відповідно до цієї норми закону.
Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.
Загалом підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.
Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.
Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково не є виключним.
Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 20 лютого 2019року у справі № 2-4671/11.
У зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.
Тож, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є одна з наступних обставин: помилковість видачі виконавчого листа; боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2023року у справі № 824/2/22 (провадження № 61-9190ав22).
Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09 вересня 2021року у справі № 824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09 червня 2022року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22.
Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.
Відповідно до частини другої статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
На підставі викладеного, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Суд першої інстанції правильно виходив із того, що матеріали справи містять відомості щодо виконання боржником рішення суду. Відповідач ПП «Завод «Металомонтаж» здійснив перерахування залишку суми боргу в розмірі 50,00грн поштовим переказом на ім`я ОСОБА_1 .
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 повідомлений про наявність грошового переказу на його ім`я, оскільки номер телефону збігається із зазначеним ним у його зверненнях. Отже, ОСОБА_2 має можливість отримати залишок коштів, які фактично перераховані йому.
Аргументи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не повно встановив дійсні обставини справи та доказам заявника надав неправильну оцінку, апеляційний суд відхиляє як належним чином необґрунтовані, недоведені та безпідставні.
Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права єбезпідставними.
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Ніщо не вказує на те, що судом не дотримано принципу рівності, що витікає із змісту частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Водночас, заявником апеляційної скарги не підтверджено жодних порушень норм процесуального права, через які він не зміг повною мірою реалізувати свої процесуальні права чи які би призвели до ухвалення незаконного судового рішення, оскільки судом першої інстанції створені умови для того, щоб позивач надав пояснення та докази щодо обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог.
Згідно статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених судом фактичних обставин справи та висновків, які обґрунтовано викладені у оскаржуваному судовому рішенні, вони зводяться до незгоди заявника з висновками суду і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, що дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 375 ЦПК України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 .
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2026року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 16 червня 2026року.

Судді: