ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 травня 2026 року справа №200/3853/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року у справі № 200/3853/25 (головуючий І інстанції Льговська Ю.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення певних дій, - 
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про: визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 08 травня 2025 року № 914600162720 про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”; зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 02 травня 2025 року про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з урахуванням висновків суду та зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 2 періодів роботи: з 27 листопада 2001 року по 10 грудня 2001 року, з 11 грудня 2001 року по 30 вересня 2004 року, з 01 жовтня 2004 року по 25 травня 2005 року, з 26 травня 2005 року по 11 серпня 2005 року, з 12 серпня 2005 року по 21 лютого 2008 року, з 22 лютого 2008 року по 18 липня 2008 року, з 19 липня 2008 року по 22 квітня 2022 року.
Позовні вимоги вмотивовано протиправністю відмови в переведенні на пенсію за віком, оскільки професії “оператор пульта керування”, “машиніст конвеєра” включено до списку № 2. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року у справі № 200/3853/25 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 08 травня 2025 року № 914600162720 про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 травня 2025 року про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до пункту “б” частини першої статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” в редакції до внесення змін Законом від 02 березня 2015 року № 213-VIII з урахуванням висновків суду та зарахуванням до пільгового стажу за списком № 2 періоду роботи з 11 грудня 2001 року по 10 квітня 2002 року. В іншій частині позову відмовлено. 
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обгрунтовано відзив на позовну заяву. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності внаслідок III групи трудового каліцтва.
02 травня 2025 року позивач звернулася до органів Пенсійного фонду України із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.
Заява розглянута за принципом екстериторіальності. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 08 травня 2025 року № 914600162720 позивачеві відмовлено в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у зв`язку з недосягненням пенсійного віку – 55 років та недостатністю пільгового стажу – 10 років.
Рішенням визначено, що пільговий стаж становить 6 років 01 місяць 08 днів.
За змістом рішення до пільгового стажу не враховано періоди роботи за довідкою від 27 липня 2023 року № 69, оскільки починаючи з 11 грудня 2001 року неправильно зазначено підрозділ та код КП згідно з постановою від 16 січня 2003 року № 36.
Позивач визначає спірними періоди з 27 листопада 2001 року по 10 грудня 2001 року, з 11 грудня 2001 року по 30 вересня 2004 року, з 01 жовтня 2004 року по 25 травня 2005 року, з 26 травня 2005 року по 11 серпня 2005 року, з 12 серпня 2005 року по 21 лютого 2008 року, з 22 лютого 2008 року по 18 липня 2008 року, з 19 липня 2008 року по 22 квітня 2022 року.
Проте за формою РС-право періоди з 27 листопада 2001 року по 11 грудня 2001 року (вважати правильним період з 27 листопада 2001 року по 10 грудня 2001 року), з 01 жовтня 2004 року по 25 травня 2005 року, з 12 серпня 2005 року по 21 лютого 2008 року, з 22 лютого 2008 року по 18 липня 2008 року зараховано до пільгового стажу. 
Що стосується періоду з 11 грудня 2001 року по 30 вересня 2004 року, то частково зараховано з 11 квітня 2002 року по 30 вересня 2004 року до пільгового стажу, не зараховано з 11 грудня 2001 року по 10 квітня 2002 року. 
Отже, спірними є лише періоди: з 11 грудня 2001 року по 10 квітня 2002 року, з 26 травня 2005 року по 11 серпня 2005 року, з 19 липня 2008 року по 22 квітня 2022 року. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, судом першої інстанції зазначено наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV).
Відповідно до частини першої статті 30 Закону № 1058-IV встановлено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.
Частиною першою статті 10 Закону № 1058-IV визначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Позивач виявила бажання щодо переведення її на пенсію, призначену на підставі пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV. 
Абзацом 1 пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Наведені норми кореспондуються з приписами абзаців 1, 2, 13 пункту “б” частини першої статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-ХІІ) в редакції Закону від 02 березня 2015 року № 213-VIII.
Проте, Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 статтю 13 Закону № 1788-ХІІ визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною).
Порядок застосування статті 13 визначає пункт 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020, згідно з яким застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти “б”-“г” статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 02 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: “На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: […]
б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. […]”.
Отже, на день звернення позивача із заявою Закон № 1788-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років.
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 року, з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд дійшов висновку, що вони явно суперечать один одному.
Таке регулювання порушує вимогу “якості закону”, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі “Щокін проти України”).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час звернення із заявою про переведення на пенсію за віком, а саме станом на 02 травня 2025 року, досягнула 52 річного віку, що є достатнім за віковим критерієм для переведення на пенсію за віком на умовах, визначених пунктом “б” частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом від 02 березня 2015 року № 213-VIII.
Наявність страхового стажу не менше 20 років не є спірною та підтверджується наявними в матеріалах справи формами РС-право. 
Спірним є питання наявності необхідного пільгового стажу. 
Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Записами 11, 14 трудової книжки встановлено, що позивач 11 грудня 2001 року переведена на посаду машиніста конвеєра, 01 жовтня 2004 року – переведена на посаду бункерувальника. 
Ці записи відповідають частині періоду, що не зараховано відповідачем до пільгового стажу з 11 грудня 2001 року по 10 квітня 2002 року. 
Довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 27 липня 2023 року № 69 уточнено, що в період з 11 грудня 2001 року по 30 вересня 2004 року виконувала роботи зі шкідливими умовами праці на посаді машиніста конвеєра, що передбачена списком 2.
У період з 11 грудня 2001 року по 10 квітня 2002 року професія “машиністи конвеєра” передбачена списком № 2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України “Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах” від 11 березня 1994 року № 162 (строк дії з 11 березня 1994 року по 16 січня 2003 року), розділ I, підрозділ 2010100а, код 13777. 
Індивідуальними відомостями про застраховану особу (форма ОК-5) цей період роботи визначено як пільговий відповідно до коду ЗПЗ013Б1 (працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2). 
З огляду на викладені обставини неточні відомості довідки від 27 липня 2023 року № 69 не повинні впливати на підстави зарахування спірного періоду. Період з 11 грудня 2001 року по 10 квітня 2002 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу за списком № 2. 
Записами 16, 18 трудової книжки встановлено, що позивач 26 травня 2005 року переведена на посаду оператора пульта управління, 12 серпня 2005 року - переведена на посаду майстра. 
Ці записи відповідають спірному періоду з 26 травня 2005 року по 11 серпня 2005 року.
У довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 27 липня 2023 року № 69 не вказано, що в період з 26 травня 2005 року по 11 серпня 2005 року позивач виконувала роботи зі шкідливими умовами праці на посаді оператора пульта управління, що передбачена списком 2. Довідка не містить посилань на відповідні розділ, підрозділ, код.
Індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5) також цей період роботи не визначають як пільговий. 
Професія “оператори пульта управління” не передбачена розділом I “Гірничі роботи” списку № 2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України “Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах” від 16 січня 2003 року № 36 (строк дії з 16 січня 2003 року по 02 серпня 2016 року, далі – постанова № 36). 
Посилання позивача на розділ II (код 2а - “оператор пульта керування”) списку № 2, затвердженого постановою № 36, суд вважає помилковими, оскільки розділ II стосується підготовки руд, збагачення, окускування; код 2а стосується операторів пульта керування, зайнятих у виробництві обважнювачів брикетів, препаратів і концентратів, у той час як позивач працювала на шахті (гірничі роботи). 
Отже, період з 26 травня 2005 року по 11 серпня 2005 року відповідачем правомірно не зараховано до пільгового стажу за списком № 2. 
Записами 20, 26 трудової книжки встановлено, що позивач 19 липня 2008 року переведена на посаду оператора пульта управління, 01 червня 2022 року – призупинено дію трудового договору у зв`язку з проведенням бойових дій за адресою виробництва. 
Ці записи відповідають спірному періоду, визначеному позивачем з 19 липня 2008 року по 22 квітня 2022 року. 
У довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 27 липня 2023 року № 69 не вказано, що в період з 19 липня 2008 року по 22 лютого 2022 року позивач виконувала роботи зі шкідливими умовами праці на посаді оператора пульта управління, що передбачена списком 2. Додатково вказано, що 24 лютого 2022 року введено простой. 
Індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5) також цей період роботи не визначають як пільговий.
Професія “оператори пульта управління”, як було зазначено вище, не передбачена розділом I “Гірничі роботи” списку № 2, затвердженим постановою № 36 (строк дії з 16 січня 2003 року по 02 серпня 2016 року) або розділом I “Гірничі роботи” списку № 2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461 (строк дії з 03 серпня 2016 року).
Отже, період з 19 липня 2008 року по 22 квітня 2022 року відповідачем правомірно не зараховано до пільгового стажу за списком № 2.
Враховуючи помилкові висновки відповідача про недосягнення пенсійного віку та неправомірне незарахування одного періоду роботи, позов підлягає частковому задоволенню. 
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову. 
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року у справі № 200/3853/25 - залишити без задоволення. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року у справі № 200/3853/25 - залишити без змін. 
Повне судове рішення складено 21 травня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін 
Судді Т.Г. Гаврищук
І.В. Сіваченко