ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
10.06.2026	Справа № 910/3656/26	

За позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дніпровська набережна 9А" (м. Київ) 
до Київської міської ради (м. Київ) 
про стягнення 60 386,70 грн,

Суддя Ващенко Т.М.
Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дніпровська набережна 9А" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради про стягнення 60 386,70 грн з яких: 49 202,23 грн заборгованості по сплаті загальнообов`язкових внесків та платежів співвласників, 8 498,05 грн інфляційних втрат, 2 689,42 грн 3% річних. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2026 відкрито провадження у справі, постановлено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), встановлено сторонам строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заяв та клопотань.
Означена ухвала була вручена відповідачу в його електронному кабінеті, тож про розгляд даної справи він повідомлений належним чином.
Проте відповідач у встановлений строк відзиву на позовну заяву не подав; будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду від відповідача не надходило.
Частиною 9 ст. 165 ГПК України передбачено, що в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи, проте правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. При цьому з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк (з урахуванням воєнного стану на території України), для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, - 

ВСТАНОВИВ:

08.11.2017 проведено державну реєстрацію юридичної особи - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дніпровська набережна 9А", з місцезнаходженням: 02098, м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 9А, яке здійснює управління означеним житловим будинком.
Київська міська рада (відповідач) є власником квартири №292 загальною площею 57 кв. м, та до 26.02.2024 була власником квартири №110 загальною площею 33 кв. м, у багатоквартирному будинку за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, будинок 9А.
Позивачем пред`явлено вимогу про стягнення з відповідача 49 202,23 грн заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території, а саме: за період з липня 2018 року по 25 лютого 2024 року по квартирі №110 в сумі 10 232,32 грн, за період з лютого 2018 року по лютий 2026 року в сумі 38 969,91 грн; а також 8 498,05 грн інфляційних втрат та 2 689,42 грн 3% річних. 
Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з частиною 2 статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Частиною 1 статті 385 Цивільного кодексу України передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).
Отже, в розумінні вказаних норм закону, відповідач є співвласником спільного майна багатоквартирного будинку за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 9А, управління яким здійснює позивач, та є споживачем відповідних послуг.
Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначає Закон України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" (далі також - Закон), предметом регулювання якого є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку.
За змістом статей 1, 9 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку. Управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).
Згідно з частиною 4 статті 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.
Співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому статтею 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку". Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів та прийняття відповідних рішень здійснюються згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.
За приписами статті 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" загальні збори співвласників є вищим органом управління об`єднання, до виключної компетенції яких відноситься, зокрема: затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього: затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.
Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників (стаття 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").
Статтею 15 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" встановлено, що співвласник зобов`язаний, зокрема: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.
За змістом статті 16 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання має право, відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема: укладати договори; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; визначати підрядника, укладати договори про управління та експлуатацію, обслуговування, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення майна з будь-якою фізичною або юридичною особою; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків, об`єднання має право, зокрема: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів.
Згідно з частиною 1 статті 20 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.
Статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, житлово- комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
У статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що до житлово- комунальних послуг належать:
1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.
Послуга з управління багатоквартирним будинком включає:
забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;
купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;
поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;
інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку;
2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву відповідає визначений пунктом 5 частини 2 цієї ж статті обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Обов`язок утримання зазначеного майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства, зокрема, статті 322 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".
При цьому витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку, витрати на оплату комунальних послуг входять до складу витрат на управління багатоквартирним будинком та, за загальним правилом, розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належної їм квартири (нежитлового приміщення) та спільного майна, а також членства в ОСББ.
Окрім того, особа, яка є власником приміщення в будинку, в якому створено ОСББ, зобов`язана здійснювати платежі та внески на утримання спільного майна незалежно від членства в об`єднанні, а тому за наявності підтверджених витрат на управління, утримання та збереження будинку така сума боргу підлягає стягненню (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 01.04.2015 у справі № 916/2197/13 (№ 3-28гс15), від 11.11.2015 у справі № 914/189/14 (№ 3-945гс15) та від 27.01.2016 у справі № 904/8242/14 (№ 3-1028 гс15).
Крім того, відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово- комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 07.07.2020 у справі №712/8916/17.
При цьому, положеннями ст. 12 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" визначено, що невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.
Тобто, чинним законодавством на Київську міську раду, як на власника нерухомого майна, покладено обов`язок виконувати чинні рішення статутних органів ОСББ, якими, зокрема, є загальні збори учасників та правління ОСББ, брати участь в управлінні (утриманні) спільним майном та своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.
За приписами ст. 13 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду.
Відповідно до статті 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" вищим органом управління об`єднання є загальні збори до виключної компетенції яких, між іншим, належить затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків та платежів об`єднання. Рішення Загальних зборів, прийняте відповідно до Статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.
Згідно з п. 3 Розділу 3 Статуту ОСББ "Дніпровська набережна 9А" до виключної компетенції загальних зборів належить визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.
25.02.2018 відбулись загальні збори ОСББ "Дніпровська набережна 9А", рішення яких оформлені Протоколом від 20.03.2018. Зборами, зокрема, прийнято рішення затвердити з 01 квітня 2018р. розмір внесків співвласників житлових приміщень будинку на утримання (обслуговування) будинку та прибудинкової території з розрахунку 6.00 грн/м2 для першого поверху та 6.80 грн/м2 з другого по дев`ятий.
18.11.2023 відбулись загальні збори ОСББ "Дніпровська набережна 9А", рішення яких оформлені Протоколом від 02.12.2023. Зборами, зокрема, прийнято рішення:
- затвердити з 01.01.2024 щомісячний розмір внесків власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 на управління багатоквартирним будинком (забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку та прибудинкової території) з розрахунку 9,66 грн за 1м2 загальної площі приміщення, що належить співвласникові;
- затвердити з 01.01.2024 щомісячний розмір внесків власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 до ремонтного фонду з розрахунку 1,50 грн за 1м2 загальної площі приміщення, що належить співвласникові;
- затвердити з 01.01.2024 щомісячний розмір внесків власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 до резервного фонду з розрахунку 1,50 грн за 1м2 загальної площі приміщення, що належить співвласникові;
- затвердити з 01.01.2024 щомісячний розмір внесків власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 на вивезення твердих побутових відходів - щомісяця відповідно до вартості вивезення твердих побутових відходів виставленої в рахунку підрядника за відповідний місяць, пропорційно кількості приміщень будинку;
- затвердити з 01.01.2024 щомісячний розмір внесків власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 придбання електричної енергії для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів та забезпечення функціонування іншого спільного майна будинку та прибудинкової території - щомісяця відповідно до вартості електричної енергії виставленої в рахунку постачальника за відповідний місяць, пропорційно кількості приміщень будинку.
З відповіді Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації на адвокатський запит №103-2514 від 17.03.2026 вбачається, що квартира АДРЕСА_2 у будинку позивача наразі приватизована та вибула з комунальної власності з 26.02.2024.
Таким чином, позивачем здійснено обрахування заборгованості відповідача по сплаті внесків та платежів за період до 25.02.2024.
Оскільки загальна площа квартири АДРЕСА_2 , яка належала відповідачу на праві власності, становить 33 кв. м, вказана квартира розташована на першому поверсі, то розмір обов`язкового до сплати внеску на управління, відповідно до протоколу Загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дніпровська набережна 9А" від 20.03.2018 у період з 01 квітня 2018 року по листопад 2023 року складає 198 грн щомісячно; відповідно до протоколу Загальних зборів від 02.12.2023 у період з 01.01.2024 складає 318,78 грн щомісячно.
Загальна сума боргу відповідача за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, як власника квартири АДРЕСА_2 , у період з липня 2018 року по 25 лютого 2024 року становить 10 232,32 грн. 
Оскільки загальна площа квартири АДРЕСА_3 , яка належить відповідачу на праві власності, становить 57 кв. м, вказана квартира розташована на першому поверсі, то розмір обов`язкового до сплати внеску на управління, відповідно до протоколу Загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дніпровська набережна 9А" від 20.03.2018 у період з 01 квітня 2018 року по листопад 2023 року складає 342 грн щомісячно; відповідно до протоколу Загальних зборів від 02.12.2023 у період з 01.01.2024 складає 550,62 грн щомісячно.
Таким чином, сума боргу відповідача з утримання квартири АДРЕСА_3 у період з липня 2018 року по лютий 2026 року становить 38 969,91 грн. 
За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з актів цивільного законодавства.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства і відповідно до п. 1 ст. 625 зазначеного Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З огляду на положення ч. 1 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідач мав здійснювати оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця.
За приписами ч. 3 ст. 254 Цивільного кодексу України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.
Отже, строк виконання відповідачем грошових зобов`язань щодо оплати наданих позивачем житлово-комунальних послуг є таким, що настав.
Крім суми основного боргу, позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача також 8 495,05 грн інфляційних втрат та 2 689,42 грн 3% річних. 
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Дослідивши зібрані в матеріалах справи докази, суд встановив, що заборгованість відповідача за надані позивачем послуги з утримання та обслуговування нерухомого майна (квартири № 110 та № 292 в будинку №9А по вул. Дніпровська набережна, 9А в м. Києві) за визначені позивачем періоди становить 49 202,23 грн. Доказів сплати цієї заборгованості чи відсутності обов`язку з її сплати відповідачем до матеріалів справи не надано.
Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд встановив їх правильність та арифметичну вірність.
За змістом частини 3 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).
Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи викладене вище в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та не спростованими належним чином у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 129 ГПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.
Судом також встановлено, що позивачем сплачено судовий збір при подання позовної заяви без урахування коефіцієнту, встановленого ч. 3 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір", і питання про повернення надмірно сплаченої суми збору має вирішуватись після подання до суду відповідної заяви.
Керуючись статтями 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36; ідентифікаційний код 22883141) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дніпровська набережна 9А" (02098, м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, буд. 9А; ідентифікаційний код 41716051) 49 202 (сорок дев`ять тисяч двісті дві) грн 23 коп. заборгованості, 8 495 (вісім тисяч чотириста дев`яносто п`ять) грн 05 коп. інфляційних втрат, 2 689 (дві тисячі шістсот вісімдесят дев`ять) грн 42коп. 3 % річних та 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. судового збору.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко