Справа № 358/64/26  Провадження № 2/358/443/26   	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
01 травня 2026 року м. Богуслав 

Богуславський районний суд Київської області в складі: 
головуючої судді Буравової К.І.,
за участю секретаря судових засідань Зеленько О.Д.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
УСТАНОВИВ:

1.Стислий виклад позиції позивача
20.01.2026 до Богуславського районного суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. № 1, 28 корпус, 4-й поверх) із позовом до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 17 185,99 грн. та судових витрат по справі. 
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та відповідачем укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1037226, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 2 600, 00 гривень, зі сплатою процентів, який зобов`язався повернути у розмірі та на умовах, встановлених договором, однак у строк їх не повернув.

21.06.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу № 21062024. Згідно з вищевказаним Договором ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Селфі Кредит», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1037226 від 04.10.2023.

Відповідач зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого в нього виникла заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 1037226 від 04.10.2023 у розмірі 17185, 99 грн.,з яких: 2 599, 99 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 14 586, 00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами.
Посилаючись на зазначене, позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 1037226 від 04.10.2023 у розмірі 17185, 99 грн, а також судові витрати на оплату судового збору у розмірі 2662 грн 40 коп. та 8000 грн 00 коп. витрат на правову допомогу.

2. Процесуальні дії у справі 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 20.01.2026 головуючою суддею визначено суддю Буравову К.І. (а.с.37).
21.01.2026 у відповідності до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, суддя звернулася до відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_1 (а.с.38).
11.02.2026 до суду надійшла відповідь на запит за № 23-23/437/2026 з якої вбачається, що відповідач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 40).
Встановивши невідповідність заяви вимогам ЦПК України, 13.02.2026 суддя постановила ухвалу про залишення позову без руху з наданням строку для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали (а.с. 41-44).
03.03.2026 через підсистему «Електронний суд» представник позивача Усенка М.І. подав до суду заяву про усунення недоліків (а.с. 48-54).
Ухвалою судді від 03.03.2026 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 23 березня 2026 року о 13 год. 00 хв. Також, за клопотанням представника позивача витребувано у АТ «Універсал Банк» зазначені в клопотанні докази по справі (а.с. 56-58).
Розгляд справи, призначений на 23 березня 2026 року о 13 год. 00 хв., було відкладено на 27 квітня 2026 року о 13 год. 00 хв., у зв`язку з неявкою відповідача, який був належним чином повідомлений про день, час і місце судового розгляду, з метою його повторного виклику (а.с. 75).
У судове засідання, призначене на 27.04.2026, представник позивача не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 20.03.2026 від представника позивача Усенка М.І. надійшло клопотання в якому представник просив задовольнити позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в повному обсязі, розгляд справи проводити за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 27.04.2026 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи та/або заяв про оголошення перерви, заяв про розгляд справи без його участі на адресу суду не подавав, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав.
Представник відповідачаОСОБА_2 в судовому засіданні 27.04.2026 зазначив, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»» визнає частково; щодо розміру правової допомоги зазначив, що такий є завищеним, та просив приєднати до матеріалів справи позицію, викладену письмово. 
Позиція сторони відповідача у справі обґрунтована тим, що позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором є необґрунтованим в частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості за нарахованими процентами. Зокрема, посилаючись на вимоги ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" зазначили, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1,00 % (ст. 8 доповнено ч. 5 згідно із Законом № 3498-ІХ від 22.11.2023). Відповідно до п. 17 Прикінцевих положень Закону «Про споживче кредитування» (зі змінами згідно із Законом № 3498-ІХ), з урахуванням граничних денних ставок у перехідний період, нарахуванню підлягають відсотки в розмірі 10 998, 00 грн. Таким чином, загальна сума до стягнення разом із тілом кредиту становить 13 598, 00 грн. Крім того, зазначили, що розмір правничої допомоги у сумі 8000, 00 грн є завищеним та необґрунтованим. З цих підстав у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості просили частково відмовити.
У судовому засіданні 27.04.2026 за участю представника відповідача судом досліджено письмові докази, після чого постановлено ухвалу про перехід до стадії ухвалення рішення.
Проголошення рішення призначено на 01 травня 2026 року о 10 год. 00 хв.
3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 04 жовтня 2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «NewShort» №1037226. Договір підписано одноразовим ідентифікатором А944 (а.с. 9-12).
Згідно з п. 1.1 Кредитного договору, укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства.
Відповідно до п. 1.2, 1.3, 1.4 договору, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 2600, 00 грн, строк кредиту - 365 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 5 днів.
Пунктами 1.5, 1.7 договору визначено тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються. Стандартна процентна ставка становить 2,2% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 203406.11% річних; Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 23478 грн.
Згідно із довідкою ТОВ «Селфі Кредит» про ідентифікацію, підписаної представником ТОВ «Селфі Кредит», відповідач ОСОБА_1 ідентифікований ТОВ «Селфі Кредит», як позичальник за укладеним договором, оскільки акцептував підписавши 04.10.2023 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора направленого на номер телефону НОМЕР_1 відповідний договір (А944) (а.с.15).
Відповідно до додатка № 1 до договору про надання споживчого кредиту №1037226 від 04.10.2023 встановлено графік платежів, підписаний одноразовим ідентифікатором (а.с. 12-13).
Крім того, 04.10.2023 відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, в якому наведена інформація щодо умов кредитування (а.с.13-14).
ТОВ «Селфі Кредит» перерахувало на належний картковий рахунок відповідача кошти в сумі 2 600, 00 грн, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією довідки ТОВ «ПЕЙТЕК» (сервіс онлайн платежів PayTech) № 20251020-5008 від 20.10.2025 (а.с. 16).
На виконання ухвали суду від 03.03.2026 «Універсал Банк»надав інформацію, з якої встановлено, що на ім`я  ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) емітовано картку № НОМЕР_3 , на яку здійснено переказ коштів: трансакція здійснена 04.10.2023 в сумі 2 600, 00 грн. (а.с. 82).
Окрім того, судом також встановлено, що 21.06.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу №21062024, у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі і за договором про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №1037226 від 04.10.2023 (а.с. 21-25).
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №21062024 від 21.06.2024 , ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до боржників, в тому числі до відповідача за договором №1037226 від 04.10.2023 на загальну суму 17 185, 99 грн, з яких: 2 599, 99 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 586, 00 грн - сума заборгованості за процентами (а.с. 26).
Згідно із наданого ТОВ «Селфі Кредит» розрахунку за договором №1037226 від 04.10.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту за період з 04.10.2023 по 21.06.2024, за ОСОБА_1 обліковується сума кредитної заборгованості в розмірі 17 529, 20 грн, з яких сплачено 0,01 грн. в рахунок сплати боргу за тілом кредиту, 343,21 грн. В рахунок нарахованих процентів залишилися несплаченими: 2 599,99 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 586,00 грн - сума заборгованості за процентами (а.с. 16-20).
4. Застосовані норми права.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
На підставі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
З огляду на положення ч.1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом частини 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 («Позика»), якщо інше не встановлено параграфом 2 («Кредит») і не випливає із суті кредитного договору.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
На підставі ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (п.1 ч.1 ст. 611 ЦК України).
Законом України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення договорів в мережі, процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Так, електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Разом з тим, Закону України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Згідно зі ст. 18 згаданого Закону, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.
Відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону, якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
Закону України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.
Відповідно до ст. 1 Закону, що містить визначення термінів, 1-1) договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;
1-2) денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.
За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч.1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: "за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

5. Мотиви та висновки суду

Оцінивши доводи сторін у їх сукупності, суд враховує, що відповідач, заперечуючи проти заявлених позовних вимог у частині нарахованих процентів та розміру витрат на правничу допомогу, водночас фактично визнає позов у частині основного боргу, що підтверджується наданими у судовому засіданні письмовими поясненнями.

Дослідженими матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, унаслідок чого утворилася заборгованість за основним зобов`язанням.

Позивачем надано належні, допустимі та достатні докази на підтвердження переходу до нього права вимоги до відповідача за кредитним договором № 1037226 від 04.10.2023 року.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач свої зобов`язання за вказаним договором у частині повернення основної суми кредиту належним чином не виконав.

Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту за зазначеним договором становить 2 599,99 грн, а позовні вимоги в цій частині є доведеними та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами, суд зазначає наступне.
Вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини, а також у вільному визначенні особою умов договору в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін.
Свобода договору не є абсолютною (необмеженою), вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України "Про споживче кредитування".
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1,00 % (ст. 8 доповнено ч. 5 згідно із Законом № 3498-ІХ від 22.11.2023).
Згідно із п. 17 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,50 %; протягом наступних 120 днів - 1,50 % (Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 1 згідно із Законом № 3498-ІХ від 22.11.2023).
Відповідно до розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.
Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023 набрав чинності 24.12.2023 року.
Відтак, розмір денної процентної ставки не може перевищувати: з 24.12.2023 по 22.04.2024 року - 2,5 %; з 23.04.2024 до 20.08.2024 року - 1,5 %; з 21.08.2024 року - 1 %.
Враховуючи, що кредитний договір укладено між сторонами 04.10.2023, на спірні правовідносини поширюються вищезазначені обмеження щодо розміру процентної ставки.
Як випливає з умов кредитного договору та Графіку платежів, Позикодавець нарахував проценти за користування кредитними коштами за період з 04.10.2023 по 21.06.2024 у розмірі 2,2% в день, що становить 14 929,20 гривень.
Разом з тим, з розрахунку заборгованості убачається, що відповідачем було сплачено кошти: 0,01 грн - в рахунок сплати боргу за тілом кредиту, 343,21 грн - зараховано на погашення процентів за користування кредитними коштами (а.с. 16-20).
Згідно з наданим розрахунком станом на 21.06.2024 заборгованість відповідача за процентами становить 14 586,00 гривень.

Платежів на погашення заборгованості відповідач більше не здійснював, доказів протилежного матеріали справи не містять.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що розмір заборгованості по процентах за користування кредитним договором № 1037226 від 04.10.2023, який підлягає стягненню з відповідача, становить 13 894, 35 грн., з яких:
-розмір заборгованості за період з 04.10.2023 - 22.04.2024 за розміром 2,2 % ставки в день (2 599, 99 грн. ? 2,2% ?202 дн.) = 11 554,36 грн;
-розмір заборгованості за період з 23.04.2024 - 21.06.2024 за розміром 1,50 % ставки в день (2 599, 99 грн. ? 1.5% ?60 дн.) = 2 339,99 грн;

Суд дійшов до висновку, що нарахування позивачем процентів за користування кредитними коштами за період з 23.04.2024 по 21.06.2024 у розмірі 2,2 % в день не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема Закону України «Про споживче кредитування».
Отже, в межах заявлених позивачем вимог в частині складової боргу за нарахованими процентами з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 13 894, 35 грн.
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо стягнення кредитної заборгованості.
Отже, судом установлено факт невиконання відповідачем узятих зобов`язань за кредитним договором, що, у свою чергу, порушує право позивача на виконання умов договору, повернення суми заборгованості та процентів, а тому порушене право підлягає судовому захисту.
Враховуючи встановлений судом факт укладення сторонами кредитного договору, отримання відповідачем грошових коштів та невиконання ним обов`язку щодо їх повернення у визначені договором строки, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», а саме: у частині стягнення заборгованість за кредитним договором № 1037226 від 04.10.2023 в сумі 16 494, 34 грн., з яких: 2 599, 99 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 13 894, 35 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

6. Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 662 грн 40 коп. за подання позовної заяви.
У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог на суму 16 494 грн 34 коп., що становить 95,98 % від загального розміру заявлених позовних вимог, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 555 грн 37 коп (2662,40/100*95,98%), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку.
Представником позивача в позовній заяві заявлено вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8 000,00 грн.
Так, позивачем на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу надано суду такі документи: Договір про надання правової допомоги № 0107 від 01.07.2025, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та Адвокатським обєднанням «Апологет» в особі адвоката Усенка М.І.; Акт надання послуг №65 від 12.01.2026 на суму 8 000, 00 грн.; Детальний опис наданих послуг до акта №65 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0170 від 01.07.2025, ордер на ім`я адвоката Усенка М.І. Серії ВС №1443723 від 02.03.2026 (а.с. 29-30, 52).
Зокрема, із змісту акта про надання послуг №65 від 12.01.2026 та Детального опису наданих послуг до акта №65 від 12.01.2026 встановлено, що вартість наданих адвокатом послуг складає 8000,00 грн. (а.с. 29 -30).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні відповідача всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Аналогічні позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №810/3806/18, від 01.09.2022 по справі № 640/16093/21.
Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц, визначаючи суми судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд має виходити з критерію їх реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21).
З урахуванням конкретних обставин, зокрема, складністю справи та ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. При цьому, суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема складністю справи та ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
За таких обставин, при визначенні розміру витрат на правову допомогу судом встановлено, що заявлена позивачем до стягнення сума витрат на правову допомогу в розмірі 8000, 00 грн. є завищеною щодо предмета спору. Окрім того, справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, спори вказаної категорії є поширеними та не мають особливої складності.
Враховуючи незначну складність справи, розгляд її у порядку спрощеного провадження, обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, а також те, що всі обставини справи були встановлені при розгляді справи без участі представника позивача, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу на загальну суму 3 500,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 204, 207, 512, 514, 526, 527, 530, 610, 612, 615, 634, 1048, 1050, 1054, 1078, 1079 Цивільного кодексу України, статтями 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ: 35234236) заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 1037226 від 04.10.2023 грн. в розмірі 16 494 (шістнадцять тисяч чотириста дев`яносто чотири) гривні 34 коп., що складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 2 599,99 грн. та заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 13 894,35 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ: 35234236) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 555 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень 37 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи:

Позивач:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: код ЄДРПОУ: 35234236, місцезнаходження: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. № 1, 28 корпус, 4-й поверх. 

Відповідач:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя  	К. І. Буравова