Справа № 650/5314/25
РІШЕННЯ
іменем України

"15" червня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., за участю: секретаря судового засідання Манучарян А.С., представниці позивача - Кулаги Н.В., представника відповідачки - адвоката Орловського М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Великоолександрівської селищної ради Бериславського району Херсонської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Великоолександрівської селищної ради Бериславського району Херсонської області, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ
в серпні 2025 року Орган опіки та піклування Великоолександрівської селищної ради Бериславського району Херсонської області звернувся до Великоолександрівського районного суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачка ОСОБА_1 є матір`ю малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відомості про батька дитини були внесені до Книги реєстрації народжень відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України - за вказівкою матері.
У той же час відповідачка ОСОБА_1 тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини, зокрема: з сином не підтримує жодного зв`язку; не піклується про стан здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток дитини, не приймає жодної участі у його вихованні; не цікавиться життям, здоров`ям, навчанням, успіхами, потребами ОСОБА_1 ; не утримує сина матеріально.
У зв`язку з цим ОСОБА_2 22 серпня 2019 року був влаштований до дитячого будинку сімейного типу. 
Враховуючи вказані обставини, з метою найкращого врахування та забезпечення інтересів дитини, позивач просив позбавити ОСОБА_1 батьківських прав щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з відповідачки аліменти на утримання сина в розмірі частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ухвали Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 15 жовтня 2025 року справу передано на розгляд за підсудністю до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області.
В судовому засіданні представниця позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Представник відповідачки адвокат Орловський М.А. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог Органу опіки та піклування Великоолександрівської селищної ради, вказуючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, водночас позивачем не було вжито щодо відповідачки інших заходів впливу, спрямованих на зміну її ставлення до виконання батьківських обов`язків щодо сина. 
Представник третьої особи без самостійних вимог у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема суд встановив, що відповідачка ОСОБА_1 є матір`ю малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відомості про батька дитини були внесені до Книги реєстрації народжень відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України - за вказівкою матері.
Відповідно до розпорядження Великоолександрівської районної державної адміністрації Херсонської області № 468 від 09 жовтня 2017 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування. В подальшому, останній з 22 серпня 2019 року був влаштований для спільного проживання та виховання у дитячий будинок сімейного типу ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , згідно розпорядження Високопільської районної державної адміністрації Херсонської області № 162 від 21 серпня 2019 року (у зв`язку обранням відповідачці запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та подальшим засудженням та призначенням покарання, пов`язаного з позбавленням волі). 
З пояснень учасників справи, також встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо дитини, зокрема: не підтримує з нею жодного зв`язку, не піклується про стан здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток сина, не приймає жодної участі у його вихованні, не цікавиться життям, здоров`ям, потребами ОСОБА_2 не утримує сина матеріально. 
Вказані обставини повністю визнані відповідачкою у судовому засіданні.
Відповідно до вимог ст. ст. 150, 155, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, забезпечити здобуття нею освіти, що є найважливішими обов`язками матері і батька, а також повинні матеріально утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Зазначене узгоджується з положеннями Закону України «Про охорону дитинства», ст. 12 якого передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Зокрема, п.2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
При цьому, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за № 3 від 30.03.2007 року).
Вказані фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Водночас, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.
Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ч. 1 ст. 9 Конвенції).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.
ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).
Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).
Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Між тим, відповідачка не надала жодних доказів, що б вказували на поважність причин невиконання нею батьківських обов`язків в минулому та докази, що свідчать про її свідоме бажання виконувати ці обов`язки в майбутньому, зокрема, що остання після звільнення з місць позбавлення волі у 2022 році вживала заходів для з`ясування місця перебування дитини, цікавилася його станом здоров`я, умовами проживання та виховання; створила належні умови для проживання, навчання дитини, яка за станом здоров`я потребує особливої уваги, періодичного медичного обстеження та лікування.
При цьому, в заяві на адресу Служби у справах дітей Вознесенської міської ради Миколаївської області від 04 липня 2025 року відповідачка ОСОБА_1 вказувала на те, що родинні зв`язки між нею та сином втрачені.
Водночас, лише факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав не свідчить про інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку на краще, а позбавлення батьківських прав не тягне за собою невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу можливості спілкуватися з дитиною, бачитися з нею, звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року в справі № 459/3411/18.
Суд з урахуванням положень ч. 2 ст. 171 СК України при вирішенні спору не з`ясовував думку малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки останній за станом здоров`я не здатний її висловити.
Таким чином, врахувавши конкретні обставини справи, якнайкращі інтереси дитини, а також те, що відповідачка фактично не виконує батьківські обов`язки тривалий час, а тому суд, враховуючи також письмовий висновок Органу опіки та піклування Великоолександрівської селищної ради Бериславського району Херсонської області, вважає, що є підстави для застосування до відповідачки крайнього заходу впливу в вигляді позбавлення її батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки це буде відповідати інтересам останнього.
Відповідно до вимог ч.ч. 4-5 ст. 167 СК України,  враховуючи відсутність відповідних заяв родичів дитини, малолітнього ОСОБА_2 слід передати на опікування органу опіки та піклування.
Разом з тим, згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.
Положення ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України передбачають, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Ч.ч. 1, 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 СК України передбачають, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я, матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність у платника рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України).
Враховуючи наведене, наявність на утриманні відповідачки іншої малолітньої дитини, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_2 , у розмірі 1/6 частки її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Стягнення аліментів починається з дати подачі позову та припиняється з досягненням дитиною повноліття.
При цьому, згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави (згідно розміру задоволених вимог) також підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 2022,70 грн (1211,20 грн за вимогу про позбавлення батьківських прав та 811,50 грн за вимогу про стягнення аліментів).
Керуючись ст.ст.12,13,76-83,141,259,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ
позовні вимоги Органу опіки та піклування Великоолександрівської селищної ради Бериславського району Херсонської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Великоолександрівської селищної ради Бериславського району Херсонської області, про позбавлення батьківських прав задовольнити.
Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку села Чкалово Великоолександрівського району Херсонської області, батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Велика Олександрівка Великоолександрівського району Херсонської області. 
Малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Велика Олександрівка Великоолександрівського району Херсонської області передати Органу опіки та піклування Великоолександрівської селищної ради Бериславського району Херсонської області для подальшого влаштування.
Позовні вимоги Органу опіки та піклування Великоолександрівської селищної ради Бериславського району Херсонської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Великоолександрівської селищної ради Бериславського району Херсонської області, про стягнення аліментів - задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки села Чкалово Великоолександрівського району Херсонської області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь органів опіки та піклування, державних установ та інших осіб, під опікою, піклуванням яких буде знаходитися дитина, на утримання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 серпня 2025 року і до повноліття дитини.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки села Чкалово Великоолександрівського району Херсонської області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 2022,40 грн.
Рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.В.Лузан