УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/4681/25 Головуючий у 1-й інст. Буткевич М. І. 
Категорія 29 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого Павицької Т.М.,
суддів Шевчук А.М., Талько О.Б., 
розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін у м. Житомирі цивільну справу №279/4681/25 за позовом Комунального підприємства Теплозабезпечення до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, за апеляційною скаргою представника Комунального підприємства Теплозабезпечення – Баранівської Тетяни Миколаївни на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 17 березня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Буткевича М.І. у м. Житомирі, 
в с т а н о в и в :
У серпні 2025 року Комунальне підприємство Теплозабезпечення звернулося до суду із даним позовом в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за послуги з теплопостачання, посилаючись на те, що відповідачка є співвласником квартири АДРЕСА_1 . Вказане житлове приміщення забезпечується послугами централізованого опалення відповідно до Закону України “Про житлово-комунальні послуги” від 24.06.2004 року, Закону України “Про теплопостачання” від 02.06.2005 року та Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених від 21.07.2005 року. Тплопостачання вказаної квартири здійснює позивач на підставі фактичних договірних відносин. Відповідачка отримує послуги, однак відмовляється сплачувати в добровільному порядку заборгованість, яка з 01 травня 2024 року по 01 травня 2025 року становить 5697,17 грн.
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 17 березня 2026 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства теплозабезпечення заборгованість за надані послуги з теплопостачання в розмірі 2 848,56 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства теплозабезпечення понесені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 1514,00 грн. У решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник комунального підприємства Теплозабезпечення – Баранівська Т.М. подала апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати в частині визначення суми заборгованості та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про необхідність стягнення лише 1/2 частини заборгованості, посилаючись на частку відповідача у праві власності. Чинне законодавство не передбачає поділу обов`язку зі сплати житлово комунальних послуг між співвласниками пропорційно часткам у праві власності. Згідно прямої норми законодавства, а саме, відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»: дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Таким чином, закон прямо встановлює солідарний характер відповідальності осіб, які користуються житловим приміщенням. Крім того, відповідно до статей 541, 543 Цивільного кодексу України: солідарний обов`язок виникає у випадках, встановлених законом; кредитор має право вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі від будь-кого з боржників. Отже, у даному випадку обов`язок відповідача щодо оплати послуг є солідарним; позивач має право вимагати стягнення повної суми заборгованості з будь-кого із співвласників (споживачів). Суд першої інстанції, незважаючи на наявність прямої норми закону, безпідставно застосував принцип часткової відповідальності, що призвело до неправильного вирішення справи. Суд першої інстанції правильно встановив факт наявності заборгованості, однак неправильно визначив обсяг відповідальності відповідача. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Встановлено з матеріалів справи, що 25 вересня 2015 державним нотаріусом Коростенської міської державної нотаріальної контори Кормінець М.М. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом на частину квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку вказаного спадкового майна видано ОСОБА_3 .
Згідно змісту наданої позивачем довідки про розрахунок заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , користувач послуг не виконує свої зобов`язання щодо сплати за користування послугами з постачання теплової енергії, внаслідок чого за період із 01.05.2024 по 01.05.2025 утворилася заборгованість у розмірі 5697,17 грн.
Перевіряючи законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Такі послуги надаються споживачу фізичній чи юридичній особі, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Згідно зі статтею 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні), виконавець, управитель.
Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання»  передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. 
Відповідно до вимог статті 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.
Відповідно до частини першої статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Матеріалами справи підтверджується, що співвласниками квартири АДРЕСА_1 в рівних частках є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 , як власника частини квартири заборгованість за надані послуги з теплової енергії в розмірі 2 848,56 грн.
Доводи апеляційної скарги в їх сукупності не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, які були предметом дослідження й оцінки судом. Аргументи, зазначені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, були перевірені судом першої інстанції, їм судом надана мотивована оцінка.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки рішення суду не підлягає скасуванню, підстави для перерозподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу представника Комунального підприємства Теплозабезпечення – Баранівської Тетяни Миколаївни залишити без задоволення.
Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 17 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Т.М. Павицька

Судді А.М. Шевчук

О.Б. Талько