ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3227/26 Справа № 195/1740/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Омеко М. В. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Агєєва О.В.,
суддів: Красвітної Т.П., Халаджи О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників, цивільну справу №195/1740/25 за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Сенс Банк» - Альховської Ірини Богданівни на рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2025 року, ухвалене у складі судді Омеко М.В.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ «Сенс Банк» звернувся до Томаківського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог АТ «Сенс Банк» посилалися на те, що 31 серпня 2020 року ОСОБА_1 уклала з АТ «Альфа-Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №501262490. 
Відповідно до умов кредитного договору Банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. 
Підставою для угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між ним та Банком (архівна версія Договору, яка була чинною на дату укладення сторонами Угоди, розміщена за посиланням: https://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi та є публічно доступною).
Банк прийняв пропозицію відповідача та підписав акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.
Банк виконав взяті на себе зобов`язання, надавши позичальнику кредит відповідно до узгоджених умов.
Проте позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, припинивши здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування ним.
Загальна заборгованість згідно з угодою №501262490 від 31 серпня 2020 року станом на 22 травня 2025 року становить 41229,21 грн., з яких: 6317,56 грн. – заборгованість по тілу кредиту, 4474,91 грн.- заборгованість по відсотках, 30436,74 грн.- заборгованість по комісії.
У позові також повідомив, що 12 серпня 2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».
У зв`язку із чим просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №501262490 від 31 серпня 2020 року у розмірі 41229,21 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. 

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2025 року у задоволенні позовних вимог АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено. 

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, представник АТ «Сенс Банк»-  Альховська І.Б. подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що оскаржене рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права.
В апеляційній скарзі зазначає, що факт укладення 31 серпня 2020 року між сторонами кредитного договору підтверджується анкетою-заявою, яку було підписано відповідачем, зі змісту якої вбачається, що останній підтвердив акцепт Публічної пропозиції та укладення договору між ним та банком на умовах, викладених в Публічній пропозиції та додатках до договору, що розміщені на веб-сторінці www.alfabank.ua або у разі її подальшої зміни – за іншою електронною адресою, що буде вказана в договорі. 
При укладенні вказаного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою врегульовано норми щодо договорів приєднання. Підписавши вказану анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору та паспорт споживчого кредиту відповідач відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання. 
Таким чином, відповідач з власної волі вступив у договірні відносини з банком і тим самим прийняв на себе передбачені кредитним договором цивільні права та взявши на себе певні обов`язки, зазначені в договорі, з вказаним терміном виконання зобов`язань. 
Договір було підписано позичальником добровільно, без жодного примусу, зауважень та заперечень. Користуючись кредитними коштами, відповідач підтвердив свою згоду із запропонованими умовами кредитування. 
Доказом отримання ОСОБА_1 кредиту готівкою слугує меморіальний ордер №5985723 від 31 серпня 2020 року, із зазначенням призначення платежу «Надання кредиту за кредитним договором №501262490 вiд 31.08.2020». Крім цього, факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо 
Наголошує, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник – повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Долучений банком до матеріалів справи розрахунок заборгованості підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), а також включає суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду. 
Таким чином, в матеріалах справи міститься достатньо доказів на підтвердження виконання банком взятих на себе зобов`язань. 
Наголошує, що не можна вважати неукладеним договір чи те, що сторонами не погоджено його умов після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений. 
Судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не надано оцінку, ні виписці по рахунку, яка містить призначення платежу, за дійсність зазначення якого відповідає сам платник, ні розрахунку заборгованості, не враховано те, що відповідачем сплачено позивачу 26251,61 грн. тіла кредиту та 6125,74 грн відсотків за користування кредитом. В сукупності ці докази свідчать про надання відповідачу кредитних коштів, а відтак і укладення договору з ОСОБА_1 №501262490 вiд 31 серпня 2020 року. 

У зв`язку із чим просила рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ «Сенс Банк» задовольнити в повному обсязі. 

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив. 
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Із позовної заяви вбачається, що 31 серпня 2020 року ОСОБА_1 шляхом підписання оферти, запропонувала АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. 
Підставою для угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між ним та Банком (архівна версія Договору, яка була чинною на дату укладення сторонами Угоди, розміщена за посиланням: https://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi та є публічно доступною).
Банк прийняв пропозицію відповідача та підписав акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.
Вказав, що 31 серпня 2020 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір №501262490.
Банк виконав взяті на себе зобов`язання, надавши позичальнику кредит відповідно до узгоджених умов.
При цьому, позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, припинивши здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування ним.
Загальна заборгованість згідно з угодою №501262490 від 31 серпня 2020 року станом на 22 травня 2025 року становить 41229,21 грн, з яких: 6317,56 грн. – заборгованість по тілу кредиту, 4474,91 грн.- заборгованість по відсотках, 30436,74 грн.- заборгованість по комісії.
Суд встановив, що матеріали справи не містять підтвердження (доказів) укладення 31 серпня 2020 року між банком та відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору №501262490.
Матеріали справи містять підтвердження укладення кредитного договору зовсім з іншою людиною - ОСОБА_2 , а саме наявна: оферта на укладання угоди про надання кредиту №500838715 між ОСОБА_2 та АТ «Альфа-Банк», акцепт пропозиції на укладення угоди про надання кредиту №500838715, паспорт споживчого кредиту, який підписано 28 серпня 2020 року ОСОБА_2 , анкета-заява про ацент Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» на ім?я - ОСОБА_2 , графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг до угоди про надання кредиту №500838715 від 28 серпня 2020 року, що підписана ОСОБА_2 . 

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ «Сенс Банк», суд першої інстанції послався на необґрунтованість заявлених позовних вимог через відсутність жодного доказу на підтвердження укладення кредитного договору №501262490 від 31 серпня 2020 року між банком та відповідачем ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частина перша статті 633 ЦК України проголошує, що публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 указаного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Звернувшись до суду із цим позовом, АТ «Сенс Банк» просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №501262490 від 31 серпня 2020 року у розмірі 41229,21 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. 

При цьому, на підтвердження вимог позивачем до позовної заяви було долучено оферту на укладання угоди про надання кредиту №500838715 між ОСОБА_2 та АТ «Альфа-Банк», акцепт пропозиції на укладення угоди про надання кредиту №500838715, паспорт споживчого кредиту, який підписано 28 серпня 2020 року ОСОБА_2 , анкета-заява про ацент Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» на ім?я - ОСОБА_2 , графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг до угоди про надання кредиту №500838715 від 28 серпня 2020 року, що підписана ОСОБА_2 . 

Доказів на підтвердження укладення кредитного договору №501262490 від 31 серпня 2020 року між банком та відповідачем ОСОБА_1 позивачем до суду першої інстанції надано не було.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за недоведеністю.

Колегія суддів зазначає, що звертаючись до суду з апеляційної скаргою, представник позивача долучив до апеляційної скарги докази: оферта на укладання угоди про надання кредиту №501262490, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 31 серпня 2020 року між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк»; графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та орієнтовнорї реальної процентної ставки з урахуванням всіх супутніх послуг; заява (акцент) №248.501262490.111 про прийняття пропозиції укласти договір страхування від 31 серпня 2020 року; паспорт споживчого кредиту, який підписано 31 серпня 2020 року ОСОБА_1 , анкета-заява про ацент Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» на ім?я - ОСОБА_1 (а.с.151-154).

Водночас, частинами 2, 3 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
За змістом пункту 6 частини 2 статті 356, частини 3 статті 367 та пункту 1 частини 1 статті 376 ЦПК України апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, або які неправомірно не були цим судом прийняті та досліджені, або доказами, які судом першої інстанції досліджувались із порушенням установленого порядку.
Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини 1 статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.
Враховуючи відсутність обґрунтування заявником поважних причин, за яких він був позбавлений можливості надати суду першої інстанції докази укладення кредитного договору №501262490 від 31 серпня 2020 року між банком та відповідачем ОСОБА_1 ,а також враховуючи вимоги процесуального закону, колегія суддів не приймає вказані докази, які надані заявником до апеляційної скарги, з порушенням ЦПК України. Крім того, позивач не позбавлений права захистити свої права шляхом звернення до суду з відповідним позовом, надавши належні докази.

Посилання в апеляційній скарзі про доведеність позовних вимог банку та неповне з`ясування судом обставин у справі є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги суд відхиляє, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів, пов`язані з незгодою з висновками суду першої інстанції і не є підставою для скасування оскарженого судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 

Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. 

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстави для скасування рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2025 року відсутні.

Відповідно до ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Сенс Банк» - Альховської Ірини Богданівни — залишити без задоволення.
Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2025 року у цивільній справі №195/1740/25 — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 10 червня 2026 року.

Судді: