УКРАЇНА
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
справа № 361/10123/24
провадження № 2/361/5462/24
22.05.2026
РІШЕННЯ
(Заочне)
Іменем України 

22 травня 2026 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі: 
головуючого судді	Петришин Н.М.,	
за участю секретаря	Гриценко А.М.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Перша броварська державна нотаріальна контора, про розірвання договору довічного утримання, - 
в с т а н о в и в :
Стислий виклад позиції позивача
У жовтні 2024 року до суду надійшла вищевказана позовна заява ОСОБА_1 . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 24 березня 2010 року між ним та його дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавською В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1-672. Відповідно до умов договору ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 належну йому на праві особистої приватної власності квартиру АДРЕСА_1 . За умовами договору на відповідача покладаються обов`язки щодо пожиттєвого (довічного) та повного утримання позивача шляхом забезпечення останнього продуктами харчування, одягом, здійсненням догляду, а також наданням іншої необхідної допомоги, відповідач зобов`язується забезпечити збереження за позивачем права пожиттєвого безоплатного користування вказаною вище квартирою. Однак, ОСОБА_2 з квітня 2014 року повністю припинила своє фактичне проживання за місцем реєстрації, вибула у невідомому напрямку та припинила будь-яке сплкування з позивачем. Відтак, є очевидною обставина невиконання відповідачем умов договору довічного утримання, починаючи з квітня 2014 року. Позивач самостійно та за власний рахунок здійснює придбання продуктів харчування, одягу, предметів особистої гігієни, засобів побутової хімії, медикаментів. 
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просить розірвати договір довічного утримання, укладений 24 березня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений 24 березня 2010 року державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавською Валентиною Вікторівною, зареєстрований у реєстрі за № 1-672. Крім того, просить стягнути з відповідача судові витрати.
Заяви, процесуальні дії у справі
Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. від 22 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Пояснив, що має проблеми зі здоров`ям, зокрема, зору, а також невиліковну хворобу. Зазначив, що сподівався на допомогу відповідача у такому віці, й вона спочатку допомагала, але згодом вони посварилися, перестали спілкуватися. Відповідач виїхала за межі України. Наразі позивачу допомагає племінник та сусідка. Востаннє позивач спілкувався з відповідачем у 2020 році, вона повідомила, що квартира їй не потрібна, вона вже вирішила це питання у росії.
У судове засідання ОСОБА_2 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, відзив не подала, причини неявки суду невідомі.
Від Першої броварської державної нотаріальної контори надійшов лист щодо розгляду справи за відсутності представника нотаріальної контори.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України.
Обставини справи, що встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 04.02.1981, ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_1 .
Відповідно до Договору довічного утримання, укладеного 24 березня 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавською В.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-672, позивач ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 належну йому на праві особистої приватної власності квартиру АДРЕСА_1 . 
Згідно п. 10 Договору довічного утримання від 24 березня 2010 року, відповідач ОСОБА_2 зобов`язалася довічно повністю утримувати ОСОБА_1 забезпечувати його харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою і зберегти за ним право довічного безоплатного користування вказаною вище квартирою.
Вартість матеріального забезпечення визначена сторонами у сумі 250 гривень на місяць (п. 11 договору).
У п. 12 договору сторони погодили зміст утримання (догляду), зокрема, надання побутових послуг, забезпечення належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів.
За приписами п. 14 договору, серед прав відчужувача передбачені право вимагати своєчасного та повного здійснення надання від набувача; вимагати розірвання договору та повернення квартири у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків за цим договором.
31 березня 2010 року вищевказана квартира зареєстрована на праві приватної власності ОСОБА_2 , про що свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 442145604 від 04.09.2025.
Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов, складеного 02 жовтня 2024 року депутатом Броварської міської ради Броварського району Київської області, ОСОБА_3 з 2014 року у квартирі АДРЕСА_1 не проживає, місце її перебування невідоме.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що позивач є його дядьком, братом його матері. Більше десяти років відповідач не спілкується з позивачем, не виконує умови договору. ОСОБА_4 допомагає дядьку, бо він має проблеми з зором, йому потрібно робити уколи. Стосунки з дочкою, відповідачем у справі, він не підтримує, чому вона покинула батька свідку невідомо.
Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначила, що є сусідкою позивача з 2012 року. Вказувала на те, що ОСОБА_2 вона взагалі ніколи не бачила, а позивача знає, він пенсіонер, періодично його зустрічає, спілкуються. Племінник приїжджає і допомагає ОСОБА_1 . 
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини 
Статтею 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною першою статті 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним.
Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та у разі задоволення позовних вимог зазначати у судовому рішенні, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 міститься висновок про те, що «недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документа як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документа не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим».
Відповідно до статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Згідно до ст. 745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
Згідно приписів ст.746 Цивільного кодексу України відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від її віку та стану здоров`я. Набувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути повнолітня дієздатна фізична особа або юридична особа. Договір довічного утримання (догляду) може бути укладений відчужувачем на користь третьої особи.
За приписами ч. 1 ст. 748 ЦК України, набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу.
У статті 749 ЦК України закріплено, що у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов`язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності. Набувач зобов`язаний у разі смерті відчужувача поховати його, навіть якщо це не було передбачено договором довічного утримання (догляду). Якщо частина майна відчужувача перейшла до його спадкоємців, витрати на його поховання мають бути справедливо розподілені між ними та набувачем.
Набувач може бути зобов`язаний забезпечити відчужувача або третю особу житлом у будинку (квартирі), який йому переданий за договором довічного утримання (догляду). У цьому разі в договорі має бути конкретно визначена та частина помешкання, в якій відчужувач має право проживати (ст. 750 ЦК України).
У ч. 1 ст. 755 ЦК України передбачено, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача.
За приписами ч. 1 ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.
Так, судом встановлено, що 24 березня 2010 року між сторонами, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є батьком та дочкою, укладено договір довічного утримання, який зареєстровано та посвідчено у встановленому законом порядку.
Позивач ОСОБА_1 виконав умови вищезазначеного договору, передав у власність ОСОБА_2 належну йому на праві особистої приватної власності квартиру АДРЕСА_1 , право приватної власності на яку наразі зареєстроване за нею.
Однак, з наданих до суду доказів, показів позивача та свідків з`ясовано, що відповідач ОСОБА_2 не виконує належним чином умови договору довічного утримання, фактично самоусунулася від виконання обов`язків за договором, не забезпечує позивача ні продуктами харчування, ні одягом, як і не здійснює за ним догляду, а також не надає жодної допомоги. Місце перебування відповідача невідоме, на зв`язок з батьком вона не бажає виходити.
Відповідно до статей 79, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Оцінивши наявні у матеріалах справи докази, заслухавши особисто у судовому засіданні позивача, а також покази свідків, суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 надано достатньо доказів того, що відповідач не виконує належним чином, у повному обсязі та у визначені договором строки умови Договору довічного утримання від 24 березня 2010 року.
На підставі вищевикладеного, надавши оцінку усім зібраним по справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, проаналізувавши усі обставини справи, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
Відтак, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та розірвання договір довічного утримання, укладеного 24 березня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого 24 березня 2010 року державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавською Валентиною Вікторівною, зареєстрованого у реєстрі за № 1-672.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280-289, 352, 354 ЦПК України, суд, 
в и р і ш и в :
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Перша броварська державна нотаріальна контора, про розірвання договору довічного утримання – задовольнити.
Розірвати договір довічного утримання, укладений 24 березня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений 24 березня 2010 року державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавською Валентиною Вікторівною, зареєстрований у реєстрі за № 1-672.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо заяву про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу не було подано.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .
Третя особа: Перша броварська державна нотаріальна контора, код ЄДРПОУ – 02883707, адреса місцезнаходження: бул. Незалежності, буд. 11, м. Бровари, Київська область, 07400.

Суддя Наталія ПЕТРИШИН