СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
Справа № 306/2376/25
Провадження № 2/306/331/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2026 року    м. Свалява 
Свалявський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого-судді Уліганинця П.І.
за участю секретаря судового засідання Сова-Фафула А.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява цивільну справу за позовом представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - Усенко Михайла Ігоровича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :
Представник позивача звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що 25.12.2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_2 укладено Договір про надання споживчого кредиту N?535424 в електронній формі, відповідно до умов якого, відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 3000,00 грн. на умовах визначених кредитним договором. Зазначає, що 01.02.2024 року ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір факторингу N?01022024-1, згідно якого позивачем набуто статусу нового кредитора та отримано право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Селфі Кредит», включно до ОСОБА_2 за вищевказаним кредитним договором. Вказує, що термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у становлений строк відповідачем не була погашена, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову заборгованість останньої перед позивачем становить 26480 грн., а саме: 
- заборгованість за сумою кредиту - 3000 грн.; 
-заборгованість за сумою відсотків - 23480 грн. Тому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 26480 грн та понесені ТОВ «ФК" КРЕДИТ-КАПІТАЛ» судові витрати, а саме: сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн.
Представник відповідача ОСОБА_1 — ОСОБА_3 — подала відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позову заперечила та просила відмовити у його задоволенні. Зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів укладення між відповідачем та первісним кредитором кредитного договору у порядку та формі, передбачених законодавством. Зокрема, матеріали справи не містять доказів направлення відповідачу примірника кредитного договору чи його остаточної редакції на електронну адресу або до особистого кабінету, а також доказів ознайомлення відповідача з умовами договору та їх акцепту. Крім цього, представник відповідача зазначила, що долучений до матеріалів справи паспорт споживчого кредиту не є доказом укладення кредитного договору, оскільки лише підтверджує виконання кредитодавцем переддоговірного обов`язку щодо надання інформації споживачу та не фіксує волевиявлення сторін щодо укладення договору. Також зазначено, що хоча позивачем долучено платіжну інструкцію щодо перерахування на картковий рахунок відповідача грошових коштів у сумі 3 000 грн, однак сама по собі така обставина не підтверджує погодження відповідачем саме тих умов кредитування, на які посилається позивач, у тому числі щодо розміру процентів. (а.с. 115-119).
Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - Усенко М.І. подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що доводи сторони відповідача є безпідставними та спрямовані на уникнення виконання взятих на себе зобов`язань. Зазначає, що договір укладено відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» шляхом використання інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця, а підтвердженням акцепту умов договору стало використання відповідачем одноразового ідентифікатора, направленого на номер мобільного телефону, вказаний під час реєстрації. Позивач зазначав, що перед укладенням договору відповідачу була надана вся необхідна інформація щодо умов кредитування, зокрема шляхом її розміщення на офіційному веб-сайті кредитодавця, в особистому кабінеті позичальника, а також у паспорті споживчого кредиту та тексті договору. Вказував, що, підписуючи договір, відповідач підтвердила ознайомлення з правилами надання коштів у позику та погодилася з умовами кредитування. Крім цього, представник позивача вважає, що електронний договір, укладений із використанням одноразового ідентифікатора, прирівнюється до письмової форми правочину та є належним доказом виникнення цивільно-правових зобов`язань. Також позивач зазначив, що відповідач здійснювала часткові платежі на погашення кредитної заборгованості, що, на його думку, свідчить про визнання боргу та підтверджує існування між сторонами договірних правовідносин. У зв`язку з викладеним представник позивача просив позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити у повному обсязі. (а.с.123-128).
В судове засідання сторони не з`явилися.
Представник позивача в поданій відповіді на відзив зазначив про здійснення розгляду справи у його відсутності (а.с. 128).
Представник відповідача подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача. (а.с. 135).
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне.
Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №2183243 від 26.12.2025 року, особу з вказаними параметрами: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 не знайдено.; Згідно з відповіддю №2183263 від 26.12.2025 року наявна інформація щодо особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації - АДРЕСА_1 . (а.с. 97,98).
25.12.2022 року між ТОВ "Селфі Кредит" та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту №535424, відповідно до паспорту споживчого кредиту та умов укладеного договору відповідачу надано грошові кошти у розмірі 3000,00 грн, строком на 365 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Фіксована процентна ставка 2,2% в день, та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1,4 цього договору. Загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою 26760,00 грн. Договір підписано одноразовим ідентифікатором Т970 (380990665879) . (а.с. 16-44).
Як убачається з повідомлення ТОВ "Пейтек" від 20.10.2025 року вих. №20251020-4046, первісним кредитором було переказано грошові кошти в сумі 3000 грн. на платіжну картку № НОМЕР_2 отримувача.(а.с.45).
З наданої АТ КБ "ПРИВАТБАНК" інформації вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ). Повідомлено, що по вищевказаному рахунку відбулося зарахування коштів на суму 3000.00 грн від 25-12-2022 р. (а.с.104).
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №535424 від 25.12.2022 року, у відповідача станом на 01.02.2024 року наявна заборгованість, яка становить 26480 грн., а саме: заборгованість за сумою кредиту - 3000 грн.; заборгованість за сумою відсотків - 23480 грн. (а.с.46-59).
Згідно договору факторингу №01022024-1 від 01.02.2024 року, укладеного між ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», до останнього перейшло право вимоги за вищевказаним кредитним договором. (а.с. 60-71).
На адресу відповідача надіслано досудову вимогу з пропозицією погасити вказану заборгованість. (а.с.72).
Предметом судового розгляду є стягнення заборгованості за договором, укладеним в електронній формі.
Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується ЗУ «Про споживче кредитування» та ЗУ «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч. 1 ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Отримані за кредитним договором кошти у відповідності до ст. 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути банку та сплатити відсотки.
Згідно з ст. 525, 526, 599 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За правилами ст. 610, 615 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Згідно ст. 625, 629 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом встановлено, що 25.12.2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №535424 в електронній формі, який підписано одноразовим ідентифікатором Т970.
Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується повідомленням ТОВ «Пейтек» від 20.10.2025 року, а також інформацією АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якої 25.12.2022 року на банківський рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_1 , зараховано грошові кошти у сумі 3000 грн. Крім того, матеріали справи містять договір факторингу №01022024-1 від 01.02.2024 року, згідно з яким до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором.
За таких обставин суд дійшов висновку, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, а позивач є належним кредитором у спірному зобов`язанні.
Доводи сторони відповідача щодо недоведеності факту укладення кредитного договору суд відхиляє, оскільки наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності підтверджують проходження відповідачем ідентифікації, укладення договору з використанням одноразового ідентифікатора та отримання кредитних коштів саме на банківський рахунок відповідача.
Разом з тим, вирішуючи вимоги про стягнення процентів, суд виходить із такого.
Позивачем заявлено до стягнення 23 480 грн процентів за користування кредитом. Однак наданий розрахунок заборгованості не містить достатнього та зрозумілого обґрунтування порядку їх нарахування, періодів нарахування, а також не дає можливості перевірити правильність визначення розміру заявленої до стягнення суми.
Крім цього, суд враховує доводи сторони відповідача про відсутність належних доказів ознайомлення відповідача саме з остаточною редакцією умов договору в частині порядку та розміру нарахування процентів.
Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові Великої Палати від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, відповідно до якої право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу погодженого сторонами строку кредитування, а подальші вимоги можуть бути заявлені на підставі ст. 625 ЦК України.
Водночас вимог про стягнення інфляційних втрат чи трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України позивачем у даній справі не заявлено.
За таких обставин суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3000 грн., а у задоволенні позовних вимог у частині стягнення процентів у сумі 23 480 грн належить відмовити.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
За приписами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог і розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:у разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Оскільки позов задоволено частково, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено на суму 3000 грн із заявлених 26480 грн., (3000 ? 100 / 26480 = 11,33 %) з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 274,44 грн. (2 422,40 грн ? 11,33 % = 274,44 грн).
Згідно п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За частинами 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з положеннями ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У позовній заяві наведений попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести, у зв`язку з розглядом справи. До таких, окрім судового збору входять витрати на правничу допомогу на загальну суму 8000.00 грн.  – гонорар адвоката.
На підтвердження надання правничої допомоги, представником позивача надано ордер адвоката Усенка М.І., Договір про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025 із Адвокатським об`єднанням «Апологет», підписаним керуючим партнером Усенко М.І. актом №811 наданих послуг стосовно боржника ОСОБА_4 у розмірі 8000 грн, детальний опис послуг, за яким робота зайняла 6 год. 30 хв. (а.с. 76-80).
Велика Палата Верховного Суду у рішенні 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, зазначала про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
За роз`ясненнями викладеними у постанові КЦС ВС від 18.03.2021 року у справі № 910/15621/19 та від 28.04.2021 року у справі № 910/12591/18 при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами третьою – п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами третьою – п`ятою, дев`ятою статті 141 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні здійснених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.
Рішеннями ЄСПЛ від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04 та у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року стверджено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим і відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення витрат на грошову допомогу у даній справі є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат. Стягнення заявленої суми має співвідноситися із виконаною роботою щодо представництва інтересів у суді та досягнення обумовленого між сторонами успішного результату.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога ТОВ ФК "Кредит Капітал" щодо покладення витрат на професійну (правничу) допомогу на відповідача, в частині стягнення 8000 грн. вищезгаданим нормам закону не відповідає, витрати у заявленій сумі не мають характеру необхідних, не співрозмірні із виконаною роботою в суді, у зв`язку з чим в даній частині позовних вимог належить відмовити.
Керуючись ст. 12, 18, 76, 81, 128, 133, 134, 137, 141, 223, 280, 281, 284, 285, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 526, 610, 615, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, суд, -
У Х В А Л И В :

Позов представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - Усенко Михайла Ігоровича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 ,     ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1  на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (адреса: м. Львів, вул. Смаль - Стоцького, буд. 1, корп. 28, 4-й поверх, код ЄДРПОУ 35234236) заборгованість за кредитним договором №535424 від 25.12.2022 року в частині тіла кредиту в розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1 ,     ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1  на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (адреса: м. Львів, вул. Смаль - Стоцького, буд. 1, корп. 28, 4-й поверх, код ЄДРПОУ 35234236) судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 274 (двісті сімдесят чотири) грн. 44 коп.
У задоволенні решти вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ   П.І.Уліганинець 
28.05.2026 року.