УХВАЛА
15 червня 2026 року
м. Київ
справа № 944/2231/25
провадження № 51-2838 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючої  ОСОБА_1 ,
суддів  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,
перевіривши касаційну скаргу/повідомлення ОСОБА_4 про злочин на судові рішення стосовно нього,
установив:
До Верховного Суду в черговий раз надійшла касаційна скарга/повідомлення  ОСОБА_4 про злочин від 05 лютого 2026 року, у якій він просив про:
- визнання автора потерпілим і надання захисту, проведення слідчо-оперативних і розшукових дій в присутності автора, висунення підозри і подальшого взяття під варту під варту всіх фігурантів, зазначених в кримінальних справах, а також об`єднання всіх кримінальних справ, № 42024100000000123 і інших в одне провадження, згідно з ч. 5 ст. 216, ч. ч. 4, 7 ст. 217, ст. 218, ст. 219 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), з виконанням в розумні терміни;
- згідно з вимогами статей 53-53-9 ЗУ «Про запобігання корупції» сприяти негайному визволенню автора з ЛУВП-19.
Ухвалою Верховного Суду від 23 березня 2026 року касаційну скаргу/повідомлення про злочин, яка по суті є касаційною скаргою ОСОБА_5 , залишено без руху, оскільки в поданій скарзі останній не дотримався положень КПК, а саме:
- в порушення вимог ч. 2 ст. 427 КПК  ОСОБА_4 не вказав назви судів та дати постановлення судових рішень, які він вважає за необхідне переглянути, що позбавляло суд касаційної інстанції визначитися з предметом оскарження та перевірити порядок дотримання строків звернення до Суду із касаційною скаргою;
- висунуті ОСОБА_4 вимоги в прохальній частині касаційної скарги не узгоджувалися із положеннями ст. 436 КПК, яка визначає повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги;
-  ОСОБА_4 зазначав про невиконання Генеральним прокурором вимог ухвали Печерського районного суду м. Києва від 02 грудня 2024 року (справа № 757/55389/24-к), якою було задоволено подану ним скаргу та зобов`язано уповноважену особу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_4 від 30 жовтня 2024 року про вчинення кримінального правопорушення, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань;
- всупереч положенням ст. 438 КПК, ОСОБА_4 не вказував у касаційній скарзі на конкретні порушення закону, що могли б бути підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущено судом при його (при їх) постановленні, та не зазначив, яким чином вказані порушення перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Як убачається із супровідного листа ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» № 6854/0/170-26 від 01 квітня 2026 року, яким на адресу Суду направлено розписку ОСОБА_4 , останній 30 березня 2026 року отримав копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху від 23 березня 2026 року, що засвідчено його особистим підписом, однак нової касаційної скарги на виконання зазначеної ухвали від ОСОБА_4 не надходило.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Оскільки в установлений касаційним судом строк ОСОБА_4 не усунув недоліки, визначені в ухвалі суду касаційної інстанції, така касаційна скарга підлягає поверненню.
При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 428 КПК залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
На підставі викладеного, керуючись пунктом 1 частини 3 статті 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу/повідомлення про злочин ОСОБА_4 від 05 лютого 2026 року, яка по суті є касаційною скаргою на судові рішення стосовно нього, повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3