Справа № 420/3202/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Харченко Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язати вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12; код ЄДРПОУ: 40108740) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; паспорт НОМЕР_2 ) грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, а саме: 14 календарних днів за 2015 рік, 14 календарних днів за 2016 рік, 14 календарних днів за 2017 рік, 14 календарних днів за 2018 рік, 14 календарних днів за 2019 рік, 14 календарних днів за 2020 рік, 14 календарних днів за 2021 рік, 14 календарних днів за 2022 рік, 14 календарних днів за 2023 рік, 14 календарних днів за 2024 рік, 14 календарних днів за 2025 рік, загальною кількістю 154 дні, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення зі служби в поліції.
- зобов?язати Головне управління Національної поліції в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12; код ЄДРПОУ: 40108740) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; паспорт НОМЕР_2 ) грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, а саме: 14 календарних днів за 2015 рік, 14 календарних днів за 2016 рік, 14 календарних днів за 2017 рік, 14 календарних днів за 2018 рік, 14 календарних днів за 2019 рік, 14 календарних днів за 2020 рік, 14 календарних днів за 2021 рік, 14 календарних днів за 2022 рік, 14 календарних днів за 2023 рік, 14 календарних днів за 2024 рік, 14 календарних днів за 2025 рік, загальною кількістю 154 дні, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення зі служби в поліції.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач відмовив Позивачу у нарахуванні та виплаті йому грошової компенсації відповідно до закону за невикористані ним дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік загальною кількістю 154 дні, а саме: за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роки. 
Не погодившись з відмовою Відповідача, та вважаючи свої права та інтереси порушеними, Позивач звернувся за судовим захистом із даним адміністративним позовом.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 420/3202/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язати вчинити певні дії.

До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування правової позиції відповідачем зазначено, що додаткова відпустка із збереженням заробітної плати, яка надається учасникам бойових дій, відповідно до положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», не належить до щорічних відпусток, а є пільгою, гарантованою державою та на неї не поширюються норми, передбачені для щорічних відпусток, у тому числі щодо перенесення на інший період, виплати грошової компенсації при звільненні особи. Відпустка, передбачена статтею 16-2 Закону України «Про відпустки», у цьому переліку відсутня, що свідчить про відсутність у поліцейського законного права на отримання компенсації за її невикористання. 
Від позивача надійшла відповідь на відзив.
Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 від 04.11.2015, проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 07.11.2015 по 27.11.2025 - в Національній поліції України. 
Згідно наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 27.11.2025 № 1546о/с, підполковника поліції ОСОБА_1 (0018503), старшого інспектора роти № 3 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Одеській області з 27 листопада 2025 року звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України). 
В наказі Головного управління Національної поліції в Одеській області від 27.11.2025 № 1546о/с зазначено відрахувати з грошового забезпечення за 19 діб надмірно нарахованих щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2019 рік. Виплатити грошову компенсацію за: 03 доби невикористаних щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2015 рік; 41 добу невикористаних щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2016 рік; 28 діб невикористаних щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2017 рік; 18 діб невикористаних щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2018 рік; 45 діб невикористаних щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2021 рік; 31 добу невикористаних щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2022 рік; 31 добу невикористаних щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2023 рік; 45 діб невикористаних щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2024 рік; 38 діб невикористаних щорічних основної та додатково оплачуваних відпусток за період служби з 01 січня 2025 року до дня звільнення. 
Стаж служби в поліції на день звільнення становить 25 років 07 місяців 06 днів; вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні - 25 років 07 місяців 06 днів; вислуга років в пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) - 04 роки 06 місяців 16 днів; вислуга років усього для призначення пенсії - 30 років 01 місяць 22 дні.
25.12.2025 представник Позивача звернувся до Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі - Відповідач) з адвокатським запитом, яким витребував копію наказу або витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 27.11.2025 № 1546о/с; копії наказів або витягів з наказів Головного управління Національної поліції в Одеській області про надання ОСОБА_1 щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роки; додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роки; інформацію про розмір та складові грошового забезпечення ОСОБА_1 , право на отримання якого він мав відповідно до законодавства на день звільнення зі служби, що враховується для виплати грошової компенсації відповідно до закону за невикористані ним дні щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток, додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій; розрахунок та розмір середньомісячного грошового забезпечення ОСОБА_1 , виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці служби, а саме за серпень 2025 року та вересень 2025 року; розрахунок та розмір середньоденного заробітку ОСОБА_1 , виходячи з розміру середньомісячного грошового забезпечення за останні 2 календарні місяці роботи, а саме за вересень 2025 року та жовтень 2025 року. 
31.12.2025 надійшла відповідь за № 319544-2025 від 31.12.2025 (753808) на адвокатський запит представника Позивача, в якій Відповідач повідомив, що згідно з вимогами абзацу 10 пункту 8 розділу VIII Порядку та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказу МВС України від 06 квітня 2016 року № 260 виплата грошової компенсації за невикористані відпустки проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення на день звільнення зі служби.
08.01.2026 представник Позивача звернувся до Відповідача із заявою з проханням нарахувати, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 , право на отримання якого він мав відповідно до законодавства на день звільнення зі служби в поліції, та виплатити йому грошову компенсацію відповідно до закону за невикористані ним дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік загальною кількістю 154 дні, а саме: за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роки. 
17.12.2025 від Відповідача за № 300327-2025 від 17.12.2025 (710124) надійшла відповідь на заяву, в який повідомлено, що згідно з вимогами пункту 10 статті 93 ЗУ «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII та пункту 8 розділу VIII Порядку та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, який затверджено наказом МВС України від 06.04.2016 № 260, поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі невикористані під час проходження служби дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток та щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А 1 групи. Враховуючи зазначене вище, для нарахування та виплати грошової компенсації ОСОБА_1 за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, законні підстави відсутні.
Не погодившись з відмовою Відповідача, та вважаючи свої права та інтереси порушеними, Позивач звернувся за судовим захистом із даним адміністративним позовом.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
До спірних правовідносин необхідно застосувати Закон України від 15 листопада 1996 року № 504/96-ВР «Про відпустки» (далі Закон № 504/96-ВР), Закон України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон № 3551-ХІІ), Закон України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII), Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799 (далі Порядок № 260).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 504/96-ВР установлюються такі види відпусток: щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР встановлено, що учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
За приписами пункту 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-XII, учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Відповідно до пункту 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Згідно зі статтею 60 Закону № 580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.
Частиною першою статті 92 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.
Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки (частина друга статті 92 Закону № 580-VIII).
Відповідно до частин першої та другої статті 93 Закону № 580-VIII, яка регулює питання обчислення тривалості відпусток, тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.
Згідно із частиною восьмою статті 93 Закону № 580-VIII поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку.
Частиною одинадцятою статті 93 Закону № 580-VIII визначено, що за бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.
Відповідно до частини десятої статті 93 Закону № 580-VIII за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.
Частинами першою та другою статті 94 Закону №580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Положення Порядку №260 визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання).
Пунктом 3 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з абзацами сьомим і восьмим пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.
Суд зазначає, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. При цьому не передбачено позбавлення такої особи права на відпустку, яке вона вже отримала в попередньому календарному році.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач при звільненні зі служби в поліції мав право на отримання грошової компенсації за невикористану ним частину основних та додаткових відпусток.
Суд зазначає, що норми Закону № 3551-ХІІ не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, тому суд відхиляє як безпідставні твердження представника відповідача, що Законом № 580-VIII та Порядком № 260 передбачена компенсація лише за невикористану відпустку у році звільнення.
Суд вважає безпідставними твердження відповідача про відсутність обов`язку щодо виплати позивачу при звільненні компенсації за невикористані відпустки (основну та додаткову) за роки, що передували року звільнення позивача зі служби у НП України, з огляду на наступне.
Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.
З огляду на неврегулювання положеннями Закону №580-VIII та Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, суд дійшов висновку про застосування при вирішенні спору у цій справі приписів КЗпП України та Закону №504/96-ВР.
Так, як зазначалось, відповідно до частини 1 статті 24 Закону №504/96-ВР і частини 1 статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.
Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 19 січня 2021 у справі №160/10875/19 та від 04 лютого 2021 у справі №160/5393/19 та постановами Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.08.2022 р. у справі № 560/19850/21 та від 09.01.2023 р. у справі №240/34237/21.
Окремо суд вказує, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу (ст.47 КЗпП України ).
При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. (ст. 116 КЗпП України)
Відтак на думку суду, в день звільнення відповідач мав розрахувати всі суми, які підлягали виплаті ОСОБА_1 , в тому числі і компенсацію за не використані дні щорічної основної та додаткової відпустки та виплатити таку компенсацію.
вропейським судом з прав людини у рішенні у справі «Трофимчук проти України» від 28 жовтня 2010 року, № 4241/03 (пункт 54) зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (див. рішення у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1).
Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32), зокрема, у пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року № 4909/04 зазначив, що згідно з його усталеною практикою, що відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовній вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, необхідно визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, а саме: 14 календарних днів за 2015 рік, 14 календарних днів за 2016 рік, 14 календарних днів за 2017 рік, 14 календарних днів за 2018 рік, 14 календарних днів за 2019 рік, 14 календарних днів за 2020 рік, 14 календарних днів за 2021 рік, 14 календарних днів за 2022 рік, 14 календарних днів за 2023 рік, 14 календарних днів за 2024 рік, 14 календарних днів за 2025 рік, загальною кількістю 154 дні, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення зі служби в поліції.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує, відповідно до свого внутрішнього переконання.
Враховуючи встановлені обставини суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 7, 9, 242-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління національної поліції в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12, код ЄДРПОУ 40108740) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язати вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12; код ЄДРПОУ: 40108740) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; паспорт НОМЕР_2 ) грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, а саме: 14 календарних днів за 2015 рік, 14 календарних днів за 2016 рік, 14 календарних днів за 2017 рік, 14 календарних днів за 2018 рік, 14 календарних днів за 2019 рік, 14 календарних днів за 2020 рік, 14 календарних днів за 2021 рік, 14 календарних днів за 2022 рік, 14 календарних днів за 2023 рік, 14 календарних днів за 2024 рік, 14 календарних днів за 2025 рік, загальною кількістю 154 дні, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення зі служби в поліції.
Зобов?язати Головне управління Національної поліції в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12; код ЄДРПОУ: 40108740) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; паспорт НОМЕР_2 ) грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, а саме: 14 календарних днів за 2015 рік, 14 календарних днів за 2016 рік, 14 календарних днів за 2017 рік, 14 календарних днів за 2018 рік, 14 календарних днів за 2019 рік, 14 календарних днів за 2020 рік, 14 календарних днів за 2021 рік, 14 календарних днів за 2022 рік, 14 календарних днів за 2023 рік, 14 календарних днів за 2024 рік, 14 календарних днів за 2025 рік, загальною кількістю 154 дні, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення зі служби в поліції.
Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.
Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Ю.В. Харченко