номер провадження справи 3/232/25

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2026 Справа №908/3930/25
м. Запоріжжя, Запорізька область
Господарський суд Запорізької області у складі судді Педорича С.І.,
за участю секретаря судового засідання - Данилейко К.М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу
за позовом: Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «УКРІНТЕРЕНЕРГО» (вулиця Кирилівська, будинок 85, місто Київ, 04080; ідентифікаційний код юридичної особи 19480600)
до відповідача: Приватного сільськогосподарського підприємства «ЛЕНДФОРТ АЗОВ» (вулиця Центральна, будинок 40, село Новопетрівка, Бердянський район, Запорізька область, 71162; ідентифікаційний код юридичної особи 25223209)
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» (вулиця Сталеварів, будинок 14, місто Запоріжжя, Запорізька обл., 69035, ідентифікаційний код юридичної особи 00130926)
про стягнення коштів,

за участю представників учасників справи:
представник позивача: Валентинова Олена Миколаївна (в режимі відеоконференції) - довіреність № 53 від 30.12.2025;
представника відповідача: Хомутов Григорій Володимирович (в режимі відеоконференції) - довіреність від 22.07.2024, витяг з ЄДР;
представник третьої особи: Дяченко Олена Сергіївна (в залі суду) - довіреність № 539 від 09.12.2025, додаткова угода №5847/к від 07.11.2023, витяг з наказу 5847/к від 07.11.2023.

РУХ СПРАВИ.
30.12.2025 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «УКРІНТЕРЕНЕРГО» (скорочене найменування - ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО») до відповідача - Приватного сільськогосподарського підприємств «ЛЕНДФОРТ АЗОВ» (скорочене найменування - ПСП «ЛЕНДФОРТ АЗОВ») про стягнення заборгованості в розмірі 20 293,54 грн, з яких: 7046,04 грн - заборгованість за спожиту електричну енергію у січні 2019 року, 6148,37 грн - інфляційні втрати, 7099,13 грн - 15% річних. Судові витрати зі сплати судового збору просить покласти на відповідача.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2025 справу №908/3930/25 передано на розгляд судді Педоричу С.І.
Ухвалою суду від 05.01.2026 відкрито провадження у справі №908/3930/25; присвоєно справі номер провадження 3/232/25; постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.
15.01.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив.
22.01.20.26 через систему «Електронний суд» від позивача на дійшла відповідь на відзив.
27.01.2026 до суду через систему «Електронний суд» надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив. Відповідач також просив залучити АТ «Запоріжжяобленерго» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у цій справі; витребувати від АТ «Запоріжжяобленерго» пояснення і документи, складання яких передбачено Кодексом і Правилами, що стали підставою для відображення ним у повідомленні від 25.04.2019 оператора системи про точки комерційного обліку споживачів, постачання електричної енергії, за якими здійснюється постачальником «останньої надії» ДПЗД «Укрінтеренерго», та у листі №007.2-66/6526 від 13.11.2025 показників споживання відповідачем електричної енергії за січень 2019 року відмінних від показників, зазначених у повідомленні від 07.02.2019 оператора системи про точки комерційного обліку споживачів, постачання електричної енергії за якими здійснюється постачальником «останньої надії» ДПЗД «Укрінтеренерго».
29.01.2026 від позивача надійшли пояснення у справі, в яких позивач проти залучення третьої особи не заперечував.
Ухвалою суду від 05.02.2026 постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; розгляд справи здійснювати зі стадії відкриття провадження у справі; підготовче судове засідання призначено на 26.02.2025 о 10:00 год.; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - АТ «Запоріжжяобленерго». Учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.
06.02.2026 через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява від представника позивача Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «УКРІНТЕРЕНЕРГО» - Валентинової Олени Миколаївни про участь у вищезазначеному судовому засіданні у справі №908/3930/25 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів у системі ЄСІТС.
Ухвалою суду від 09.02.2026 задоволено заяву представника позивача ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» - Валентинової Олени Миколаївни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з використанням системи відеоконференцзв`язку.
09.02.2026 через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява від представника відповідача ПСП «ЛЕНДФОРТ АЗОВ» - Хомутова Григорія Володимировича про участь у судовому засіданні у справі №908/3930/25 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів у системі ЄСІТС.
09.02.2026 від представника позивача через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява про виконання ухвали суду від 05.02.2026.
Ухвалою суду від 10.02.2026 задоволено заяву представника відповідача ПСП «ЛЕНДФОРТ АЗОВ» - Хомутова Григорія Володимировича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з використанням системи відеоконференцзв`язку.
Ухвалою суду від 26.02.2026 відкладено підготовче засідання до 31.03.2026 о 10:30 год. 
30.03.2026 від представника третьої особи АТ «Запоріжжяобленерго» до суду через систему «Електронний суд» клопотання, про долучення до справи документів, що підтверджують нарахування ПСП «ЛЕНДФОРТ АЗОВ» обсягу спожитої електричної енергії за січень 2019 року у розмірі 13026 кВт*год., а саме: детальний розрахунок обсягів спожитої електричної енергії за період січень 2019 р.; лист №007.2-66/1082 від 26.02.2026 щодо даних комерційного обліку з додатком.
31.03.2026 через систему «Електронний суд» до суду від представника відповідача ПСП «ЛЕНДФОРТ АЗОВ» надійшло клопотання про долучення доказів про витрати відповідача на правничу допомогу, а також клопотання про долучення доказів направлення третій особі поданого відповідачем клопотання.
Ухвалою суду від 31.03.2026 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання до 14.04.2026 об 11:30 год.
14.04.2026 до суду від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшли заперечення щодо витрат відповідача на правничу допомогу.
Ухвалою суду від 14.04.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу №908/3930/25 до судового розгляду по суті на 07.05.2026 о 12:30 год.
07.05.2026 до суду від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження у справі та залучення до участі у справі №908/3930/25 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державного підприємства «Енергоринок» (вул. Симона Петлюри, 27, м. Київ, 01032, код ЄДРПОУ 21515381).
У судовому засіданні 07.05.2026 технічна фіксація здійснювалась за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку: vkz.court.gov.ua.
Представник позивача підтримав клопотання від 07.05.2026 про повернення до стадії підготовчого провадження у справі та залучення до участі у справі в якості третьої особи Державного підприємства «Енергоринок».
Відповідач заперечував проти задоволення клопотання позивача.
Третя особа вирішення клопотання позивача залишила на розсуд суду. 
Вислухавши позиції сторін, суд вирішив відмовити у задоволенні клопотання позивача про повернення до стадії підготовчого провадження у справі та залучення до участі у справі №908/3930/25 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Державного підприємства «Енергоринок», оскільки доказів того, що справа №908/3930/25 безпосередньо стосується взаємовідносин між ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» та ДП «Енергоринок», а також що рішення у справі може вплинути на права та інтереси ДП «Енергоринок» позивачем не надано. 
Після розгляду клопотання суд перейшов до з`ясування обставин справи.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов повністю, просить позовні вимоги задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та просив відмовити у задоволенні позову. 
Третя особа надала свої пояснення по суті спору. 
У судовому засіданні 07.05.2026 судом безпосередньо досліджені докази, які наявні в матеріалах справи.
У судовому засіданні 07.05.2026 суд визнав наявні документи достатніми для об`єктивного та всебічного розгляду спору, внаслідок чого після переходу до стадії ухвалення судового рішення, в судовому засіданні, в порядку статті 240 ГПК України, проголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини) та повідомлено, що повний текст рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення.
Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення сторін, встановив наступне.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.
Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальника «останньої надії» та комерційної пропозиції №2 в частині поновної оплати спожитої ним електричної енергії за січень 2019 року та наявністю, у зв`язку із цим, у відповідача заборгованості в розмірі 7046,04 грн. З підстав порушення грошового зобов`язання, в порядку статті 625 ЦК України, позивач нарахував також інфляційні втрати в розмірі 6148,37 грн та 15% річних в розмірі 7099,13 грн.
З метою досудового врегулювання спору 28.03.2025 на електронну адресу відповідача направлена претензія-вимога від 28.03.2025 №44/11-010466 на суму 7046,04 грн, яка залишилася без відповіді та задоволення.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.
Відповідач надав відзив, в якому заперечує щодо заявлених позивачем обставин і правових підстав позову, вважає доводи, викладені в позовній заяві, необґрунтованими і такими, що суперечать обставинам справи, стверджує, що заборгованість з оплати електроенергії у відповідача перед позивачем відсутня, просить застосувати строки позовної давності, а в задоволенні позовних вимог - відмовити повністю.
Відповідач зазначає. що за січень 2019 року він спожив 13026 кВт на суму 41 102,40 грн, що підтверджено ПАТ «Запоріжжяобленерго», зафіксовано в Акті від 31.01.2019 і в Рахунку від 09.02.2019. Оплату вказаної суми відповідачем здійснено у повному обсязі, що визнається відповідачем та підтверджується долученими до Позову документами - виписка по рахунку. Жодних інших документів з приводу розрахунків за електричну енергію за січень 2019 року відповідач від позивача не отримував. Жодних спорів з приводу правильності відображених в Акті від 31.01.2019 і в Рахунку від 09.02.2019 показників спожитої електричної енергії між позивачем і відповідачем чи ПАТ «Запоріжжяобленерго» і відповідачем не виникало, жодних розбіжностей не виявлено.
На підтвердження існування непогашеної заборгованості позивач посилається на Коригувальний акт №003031 від 27.06.2019 - документ, який не передбачений ні Договором, ні Комерційною пропозицією №2 від 27.12.2018, ні Зміною №1 від 31.01.2019 до Комерційної пропозиції №2 від 27.12.2018. Відповідач також звертає увагу на строк його оформлення - 27 червня 2019 року, посилаючись на те, що оформлення акту має бути здійснене у місяці, наступному за розрахунковим. Те саме стосується і Рахунку від 16.07.2019, що, як вказує відповідач, складений всупереч вказаних Договору і додатків до нього.
Відповідач стверджує, що Коригувальний акт №003031 від 27.06.2019 і Рахунок від 16.07.2019 він не отримував. Доказів їх направлення позивачем відповідачу у матеріалах справи також не має. Звертає увагу суду, що позивач долучив до позову Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового відправлення №0100110020672, що містить відмітку про вручення 30.07.2019, але зміст відправлення, врученого згідно з вказаним повідомленням, встановити не можливо.
Також відповідач зазначає, що в тексті претензії №44/11-010466 від 28.03.2025 на суму 7046,04 грн, додатками до якої є рахунок від 09.02.2019 та акт від 31.01.2019 за спожиті у січні 2019 року 13026 кВт на суму 41 102,40 грн, відсутнє посилання на коригувальний акт чи рахунок від 16.07.2019. Тобто, за переконанням відповідача, у березні 2025 року не існувало ані корегувального акту, ані рахунку від 16.07.2019, а тому вони не могли бути вмістом поштового відправлення №0100110020672, рекомендоване повідомлення про вручення якого долучено позивачем в якості доказу до позовної заяви.
У відзиві відповідач також просить застосувати строки позовної давності, обґрунтовуючи вимоги тим, що дія пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України не розповсюджується на ст.259 ЦК (щодо зміненої тривалості позовної давності, у даному випадку у Комерційній пропозиції №2 від 27.12.2018), так само як і п.19, який розповсюджується тільки на визначену ЦК позовну давність, а не на ту, що визначена сторонами.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ВІДПОВІДІ ПОЗИВАЧА НА ВІДЗИВ.
Позивач повністю відхиляє аргументи відповідача, викладені у відзиві, в тому числі щодо строків позовної давності.
Зокрема позивач зазначає, що на підставі звіту АТ «Запоріжжяобленерго» позивачем складено коригувальний акт №003031 до акту №000404 від 31 січня 2019 року купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період січень 2019р. від 27 червня 2019 року та рахунок №000025223209/07/К01/07007 від 16.07.2019, згідно якого споживання електричної енергії споживачем ПСП «ЛЕНДФОРТ АЗОВ» за січень 2019р. становило 15259 кВт*год. Рахунок за електричну енергію у період коригування січень 2019 р. направлено відповідачу рекомендованим листом на його юридичну адресу 24.07.2019 та, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення штрих-код 010010020672, отримано уповноваженою особою відповідача 30.07.2019.
Щодо строків позовної давності вказує, що, ураховуючи виникнення боргу у 2019 році, з 02 квітня 2020 року перебіг строку позовної давності був зупинений з різних причин та поновлений лише з 05.09.2025, відтак позивач не пропустив строк позовної давності при зверненні до суду з даним позовом.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА НА ВІДПОВІДЬ НА ВІДЗИВ.
Відповідач вказує, що позивачем у цій справі є саме ДПЗД «Укрінтеренерго», то саме ним має бути доведено обґрунтування причин невідповідності даних про обсяг споживання у повідомленні від 25.04.2019 від даних у долученому самим позивачем до позову повідомленні АТ «Запоріжжяобленерго» від 07.02.2019 із загальним обсягом споживання відповідачем 13026 кВт (10520+2506). Що ж до долучених до позову повідомлення АТ «Запоріжжяобленерго» від 25.04.2019, а також складених позивачем коригувального акту від 27.06.2019 і рахунку від 16.07.2019, то відповідач зазначає, що їх не отримував ні від АТ «Запоріжжяобленерго», ні від позивача до моменту отримання позову.

ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ.
У якості пояснень по суті спору АТ «Запоріжжяобленерго» надало 30.03.2026 документи, що підтверджують нарахування ПСП «ЛЕНДФОРТ АЗОВ» обсягу спожитої електричної енергії за січень 2019 року у розмірі 13026 кВт*год., а саме: детальний розрахунок обсягів спожитої електричної енергії за період січень 2019 р.; лист №007.2-66/1082 від 26.02.2026 щодо даних комерційного обліку з додатком.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.
Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію споживачем «останньої надії» у січні 2019 року в розмірі 20 293,54 грн, з яких: 7046,04 грн - заборгованість за спожиту електричну енергію у січні 2019 року, 6148,37 грн - інфляційні втрати, 7099,13 грн - 15% річних.
Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 ГПК України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (чи був укладений договір, чи була поставлена електрична енергія, в якому обсязі та на яку суму; в які строки і якому розмірі поставлена електрична енергія мала бути оплачена), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи була оплачена поставлена електрична енергія), які саме зобов`язання порушені боржником, яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) №1344 від 06.11.2018 ДПЗД «Укрінтеренерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 №1023-р «Про визначення Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» постачальником «останньої надії», на позивача були покладені спеціальні обов`язки, а саме: виконання функцій постачальника «останньої надії» (далі - ПОН) на період з 01.01.2019 до 31.12.2025 на всій території України, крім території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.
Між ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» (Постачальник, позивач у справі) та ПСП «ЛЕНДФОРТ АЗОВ» (Споживач, відповідач у справі) укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (надалі - Договір), який є публічним договором приєднання, додатком до якого є комерційна пропозиція №2 від 27.12.2018 для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії».
За умовами п. 2.1 Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору, що зазначені в Додатку 1 до Договору (комерційна пропозиція).
Початок постачання електричної енергії Споживачу починається з факту споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ у разі укладення договору між Сторонами (п. 3.7 Договору).
Відповідно до п. 5.1 Договору Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з комерційною пропозицією з постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», яка є Додатком 1 до Договору.
Інформація про діючу ціну (тариф) на електричну енергію Постачальника, згідно з п.п. 5.6, 5.7 Договору, має бути розміщена на офіційному вебсайті постачальника не пізніше ніж за 20 днів до дати її застосування з зазначенням порядку її формування, та має зазначатися Постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії.
Відповідно до умов п.п. 5.8, 5.9, 5.10 Договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання. Оплата виставленого Постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена Споживачем у терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем.
Згідно з п. 13.1 Договору цей Договір набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів.
Дія цього договору припиняється, зокрема, у випадку зміни постачальника електричної енергії (п. 13.5).
Умовами Комерційної пропозиції №2 від 27.12.2018 встановлено обов`язок оплати Споживачем 100% від орієнтовної вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання споживачем рахунку. Орієнтовна вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих постачальником від оператора систем розподілу (передачі) (далі - ОС). 
Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ.
Акт купівлі-продажу складається на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії споживачем, отриманих від ОС. У разі наявності зауважень до Акту купівлі продажу, споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності. У разі неповернення споживачем підписаного зі свого боку одного екземпляру оригіналу Акту купівлі продажу у встановлені строки або його не підписання з боку споживача у встановлений термін, документ вважається узгодженим та підтвердженим споживачем та приймається постачальником як узгоджений.
Як визначено у Комерційній пропозиції (Додаткові зобов`язання Споживача), Споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу Постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 15% річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.
На виконання зазначеного Договору, за даними оператора системи розподілу АТ «Запоріжжяобленерго» (ліцензія на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, відповідно до постанови НКРЕК від 13.11.2018 №1415) на підставі звіту про фактичне споживання електричної енергії за січень 2019 року позивачем складено акт №000404 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період січень 2019р. від 31 січня 2019 року та виставлено на адресу відповідача рахунок №000025223209/07/О01/03326 від 09.02.2019 на обсяг споживання електричної енергії - 13026 кВт*год. на суму 41 102,40 грн (з ПДВ).
Рекомендованим листом на юридичну адресу відповідача 12.02.2019 направлено вказані документи, які отримано відповідачем 15.02.2019.
15.03.2019 відповідачем оплачено рахунок №000025223209/07/О01/03326 від 09.02.2019, здійснено переказ коштів на користь позивача в розмірі 41 102,40 грн, про що свідчить виписка по рахунку позивача за дату 15.03.2019 (на звороті а.с.33).
У подальшому на підставі звіту щодо коригування фактичного споживання електричної енергії за січень 2019 року позивачем складено коригувальний акт №003031 до акту №000404 від 31 січня 2019 року купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період січень 2019р. від 27 червня 2019 року та виставлено на адресу відповідача рахунок №000025223209/07/К01/07007 від 16.07.2019, за яким обсяг споживання електричної енергії за січень 2019 р. збільшено на 2233 кВт*год. на суму 7046,04 грн (з ПДВ).
До позовної заяви додано рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 30.07.2019.
АТ «Запоріжжяобленерго» в листі від 25.09.2019 №007-067/16101 на адресу ДПЗД «Укрінтеренерго» щодо розбіжностей в коригуванні січня 2019 року зокрема вказало, що в скориговану звіті щодо фактичного корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку споживачів постачальника «останньої надії» ДПЗД «УКРЕНЕРГО» за січень 2019 р. помилково було надано споживання ПСП «Лендфорт Азов» (ЄДРПОУ 25223209) по точці 62Z8338440966294 у розмірі 12753 кВтг (з урахуванням споживання субспоживача «МТС Україа»). Але субспоживач «МТС Україна» має окремий договір на постачання електричної енергії, тому фактичний обсяг спожитої електричної енергії по точці 62Z8338440966294 в січні 2019 року склав 10520 кВтг (а.с. 124).
Листом від 13.11.2025 №007.2-66/6526 АТ «Запоріжжяобленерго» підтвердило обсяг споживання електричної енергії споживача ПСП «ЛЕНДФОРТ АЗОВ» за січень 2019р. у розмірі 15259 кВт*год. (а.с.32).
Листом щодо даних комерційного обліку №007.2-66/1082 від 26.02.2026 АТ «Запоріжжяобленерго» повідомило позивача, що у зв`язку з виявленою помилкою при надання інформації щодо даних комерційного обліку, та просить лист від 13.11.2025 №007.2-66/6526 вважати недійсним. Також в листі зазначено, що в ході аналізу виявлені розбіжності, які підтверджені листом від 25.09.2019 №007-067/16101, та зазначено, що обсяг споживання електричної енергії споживача ПСП «ЛЕНДФОРТ АЗОВ» за січень 2019 року становить 13026 кВт*год. (а.с.125).
Позивач вказує, що відповідач сплатив за спожиту електричну енергію за січень 2019 року у меншому розмірі (41 102,40 грн), через що за ним обліковується борг за 2233 кВт*год. обсягу спожитої електроенергії на суму 7046,04 грн, що і стало підставою звернення позивача до суду.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ.
За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). За приписами частини 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Приписами статей 626 та 627 ЦК України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір постачання електричної енергії.
Згідно зі ст. 714 ЦК України та ст. 275 ГК України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Споживачі електричної енергії зобов`язані користуватися електричною енергією виключно на підставі договору та сплачувати обсяги електроенергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору.
Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії постачання електричної енергії споживачам здійснюється обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.
Частиною 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що Споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
У разі покладення на електропостачальника зобов`язань з надання універсальних послуг або виконання функцій постачальника "останньої надії" ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника "останньої надії" визначаються відповідно до цього Закону. 
Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 (надалі - Правила №312).
Частинами 1, 7-10, 12 ст. 64 закону України «Про ринок електричної енергії», пунктом 3.4 Розділу ІІІ Правил №312 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що постачальник «останньої надії» надає послуги з постачання електричної енергії споживачам у разі: 1) банкрутства, ліквідації попереднього електропостачальника; 2) завершення строку дії ліцензії, зупинення або анулювання ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника; 3) невиконання або неналежного виконання електропостачальником Правил ринку, Правил ринку НДН та ВДР, що унеможливило постачання електричної енергії споживачам; 4) необрання споживачем електропостачальника, зокрема після розірвання (припинення) договору з попереднім електропостачальником; 5) в інших випадках, передбачених цими Правилами.
Постачальник «останньої надії» здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання. Постачальник «останньої надії» оприлюднює відповідний договір на своєму офіційному вебсайті.
Постачальник «останньої надії» здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.
Постачальник «останньої надії» постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник «останньої надії» припиняє електропостачання споживачу.
Порядок заміни електропостачальника на постачальника «останньої надії» визначається правилами роздрібного ринку.
Постачальник «останньої надії» зобов`язаний припинити постачання електричної енергії споживачу у разі настання однієї з таких подій, зокрема, здійснення постачання електричної енергії споживачу іншим електропостачальником на підставі укладеного ними договору постачання електричної енергії відповідно до правил роздрібного ринку (частина 12 ст. 64 Закону).
Як встановлено судом, між сторонами укладено договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», який є публічним договором приєднання, додатком до якого є комерційна пропозиція №2 від 27.12.2018 для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії».
За даними оператора системи розподілу АТ «Запоріжжяобленерго» (лист щодо надання інформації №007-52/1267 від 29.01.2019, додатком до якого є повідомлення про точки комерційного обліку споживачів «останньої надії») у січні 2019 року відповідачем спожито 13026 кВт*год. на суму 41 102,40 грн (з ПДВ).
Позивачем складено акт №000404 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період січень 2019р. від 31 січня 2019 року та виставлено на адресу відповідача рахунок №000025223209/07/О01/03326 від 09.02.2019 на обсяг споживання електричної енергії - 13026 кВт*год. на суму 41 102,40 грн (з ПДВ).
15.03.2019 відповідачем оплачено рахунок №000025223209/07/О01/03326 від 09.02.2019, здійснено переказ коштів на користь позивача в розмірі 41 102,40 грн, про що свідчить виписка по рахунку позивача за дату 15.03.2019 (на звороті а.с.33).
У подальшому на підставі звіту щодо коригування фактичного споживання електричної енергії за січень 2019 року позивачем складено коригувальний акт №003031 до акту №000404 від 31 січня 2019 року купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період січень 2019р. від 27 червня 2019 року та виставлено на адресу відповідача рахунок №000025223209/07/К01/07007 від 16.07.2019, за яким обсяг споживання електричної енергії за січень 2019 р. збільшено на 2233 кВт*год. на суму 7046,04 грн (з ПДВ).
При цьому листом від 13.11.2025 №007.2-66/6526 АТ «Запоріжжяобленерго» підтвердило обсяг споживання електричної енергії споживача ПСП «ЛЕНДФОРТ АЗОВ» за січень 2019р. у розмірі 15259 кВт*год. (а.с.32).
Проте, листом щодо даних комерційного обліку №007.2-66/1082 від 26.02.2026 АТ «Запоріжжяобленерго» повідомило позивача, що у зв`язку з виявленою помилкою при надання інформації щодо даних комерційного обліку, та просить лист від 13.11.2025 №007.2-66/6526 вважати недійсним. Також в листі зазначено, що в ході аналізу виявлені розбіжності, які підтверджені листом від 25.09.2019 №007-067/16101, та зазначено, що обсяг споживання електричної енергії споживача ПСП «ЛЕНДФОРТ АЗОВ» за січень 2019 року становить 13026 кВт*год (а.с.125).
Глава 50 ЦК України передбачає підстави та умови припинення зобов`язання, зокрема, статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідачем вартість спожитої у січені 2019 року електроенергії оплачена 15.03.2019 в розмірі 41 102,40 грн, про що свідчить виписка по рахунку позивача за дату 15.03.2019 (на звороті а.с.33).
Матеріалами справи підтверджено споживання відповідачем у січні 2019 року 13026 кВт*год електроенергії на суму 41 102,40 грн.
Підстави для стягнення з відповідача вартості електроенергії обсягом 2233 кВт*год. в розмірі 7046,04 грн за скорегованим актом позивача №003031 від 27 червня 2019 року відсутні, оскільки оператором системи АТ «Запоріжжяобленерго» визнано дані обсягу спожитої енергії в кількості 15259 кВт*год, надані позивачу листом від 13.11.2025 №007.2-66/6526, помилковими, а сам лист недійсним, та обсяг споживання електричної енергії споживача ПСП «ЛЕНДФОРТ АЗОВ» за січень 2019 року становить 13026 кВт*год, який відповідачем було оплачено.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про відсутність підстав стягнення з відповідача суми основного боргу, вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та 15%річних є необґрунтованими, у задоволенні яких слід відмовити.
Щодо застосування позовної давності.
Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).
Водночас, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, заявлених позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.06.2023 у справі №755/13805/16-ц).
Із урахуванням наведеного, оскільки суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог через їх необґрунтованість, відсутні підстави для застосування позовної давності до вимог, заявлених позивачем.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.
Приписами ст.ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із ст.ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Також у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Таким чином, інші аргументи сторін, які не висвітлені в цьому рішенні, не мають істотного значення для вирішення справи.
Враховуючи вище встановлені обставини, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.
За результатами вирішення спору судові витрати щодо сплати судового збору за позовною заявою покладаються на позивача відповідно до ст. 129 ГПК України.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
Зі змісту ст. і ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Згідно частин 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно, витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 ГПК України).
Така правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126).
Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням того, що рішення відбулось на користь відповідача, витрати у справі в даному випадку підлягають покладенню на позивача.
Позивач проти покладення на нього судових витрат на правничу допомогу адвоката у заявленій відповідачем сумі (11 000,00 грн) заперечує, просить її зменшити до 2000,00 грн. Заперечення позивача обґрунтовані тим, що засідання, в якому адвокат Хомутов Г.В. брав участь 26.02.2026 проводилось у режимі ВКЗ та 15 хвилин. Ніяких пояснень суду адвокат не надавав. ДПЗД «Укрінтеренерго» вважає, що вартість послуги за представництво інтересів ПСП «ЛЕНДФОРТ АЗОВ» у судовому засіданні 26.02.2026 у сумі 3000,00 грн є надмірною. Крім того, позивач вважає, що дана справа не є складною. Тому, за переконанням позивача вартість послуг на професійну правничу допомогу має неспівмірний розмір з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Адвокатом проведено мінімум аналітичної роботи.
Відповідач у відзиві (вх.№1029/08-08/26 від 15.01.2026) повідомив суд про намір подати до суду остаточний розрахунок судових витрат за результатами ухвалення рішення суду. Станом на дату подачі відзиву відповідач зазначив, що ним понесені витрати за складання адвокатом відзиву на позовну заяву в розмірі 6000,00 грн.
31.03.2026 відповідач подав клопотання про долучення доказів про витрати на правничу допомогу. Просить при ухвалення судового рішення покласти на позивача витрати на професійну правничу допомогу у цій справі, понесені відповідачем, у розмірі 11 000,00 грн (а.с.128-137).
На підтвердження понесення витрат на правову допомогу у даній справі відповідач надав суду такі документи: договір про надання правничої допомоги №ЮО-25223209-У від 08.07.2024, укладений між Відповідачем (Клієнт) та адвокатом Хомутовим Григорієм Володимировичем; додаток №2 від 14.01.2026, №3 від 23.01.2026, №4 від 06.02.2026 до договору №ЮО-25223209-У від 08.07.2024 щодо переліку та вартості послуг за договором; акт приймання-передачі послуг від 30.03.2026 за договором №ЮО-25223209-У від 08.07.2024.
Відповідно до пункту 1.1 договору №ЮО-25223209-У від 08.07.2024, укладеного між адвокатом Хомутовим Григорієм Володимировичем (адвокат) та ПСП «ЛЕНДФОРТ АЗОВ» (Клієнт), Клієнт доручив, а Адвокат взяв на себе зобов`язання надавати правничу допомогу Клієнту усіма законними методами та способами для захисту та відновлення порушених, оспорюваних та/або невизнаних прав і законних інтересів Клієнта, а Клієнт зобов`язався сплатити гонорар (винагороду) за надану правничу допомогу та компенсувати фактичні витрати Адвоката.
Обсяг правничої допомоги (перелік робіт і послуг), що надається Адвокатом, визначається в укладених Сторонами додатках до цього Договору (п.2.1).
Відповідно до п. 1.5 договору №ЮО-25223209-У від 08.07.2024 розмір гонорару Адвоката, а також умови і порядок його сплати визначається у додатку до цього Договору.
Договір діє до повного виконання зобов`язань за ним (п.10.1).
Згідно із додатком №2 від 14.01.2026 гонорар за написання та подачу відзиву у справі №908/3930/25 становить 6000,00 грн.
Згідно із додатком №3 від 23.01.2026 гонорар за написання та подачу заперечень на відповідь на відзив у справі №908/3930/25 становить 2000,00 грн.
Згідно із додатком №4 від 06.02.2026 гонорар за представництво Адвокатом інтересів Клієнта у Господарському суді Запорізької області становить 3000,00 грн.
Між Клієнтом та Адвокатом підписано акт приймання-передачі послуг за договором №ЮО-25223209-У від 08.07.2024 та додатками №2 від 14.01.2026 №3 від 23.01.2026, №4 від 06.02.2026 у справі №908/3930/25. Сторони підтвердили надання послуг у справі №908/3930/25 на загальну суму 11 000,00 грн, з яких: написання та подачу відзиву у справі №908/3930/25 - 6000,00 грн, написання та подачу заперечень на відповідь на відзив у справі №908/3930/25 - 2000,00 грн, представництво Адвокатом інтересів Клієнта у Господарському суді Запорізької області становить 3000,00 грн.
З матеріалів справи убачається, що правничу допомогу у цій справі у вигляді представництва інтересів в суді надано відповідачу адвокатом Хомутовим Г.В. на підставі електронної довіреності від 22.07.2024, здійсненої засобами Електронного кабінету.
Суд зазначає, що критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Разом із тим, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а їх розмір є розумним та виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Посилання позивача на тяжке фінансове становище не є підставою для відмови у покладенні на позивача витрат на правничу допомогу. 
Оцінюючи надані адвокатом послуги в рамках даної справи, зважаючи на обсяг, реальність, вартість та співрозмірність заявлених до компенсації витрат на правничу допомогу, оцінивши витрати відповідача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, беручи до уваги розумну необхідність судових витрат безпосередньо для даної справи, очевидно завищену вартість участі адвоката у судовому засіданні (3000,00 грн), яку слід зменшити до 1000,00 грн (представництво інтересів суді), суд вважає, що 9000,00 грн становлять співмірні і розумні витрати відповідача на професійну правничу допомогу у даній справі, а тому вимога позивача про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката підлягає задоволенню в цій сумі. У стягненні інших витрат на професійну правничу допомогу відмовляється.
Керуючись положеннями Цивільного кодексу України, ст.ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову відмовити повністю.
Стягнути з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «УКРІНТЕРЕНЕРГО» (вулиця Кирилівська, будинок 85, місто Київ, 04080; ідентифікаційний код юридичної особи 19480600) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «ЛЕНДФОРТ АЗОВ» (вулиця Центральна, будинок 40, село Новопетрівка, Бердянський район, Запорізька область, 71162; ідентифікаційний код юридичної особи 25223209) витрати на правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн (дев`ять тисяч гривень). Видати наказ.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст рішення складено та підписано 11.05.2026.
Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за вебадресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.І. Педорич