ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року	м. Львів	Справа № 914/3508/25	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Галушко Н.А.
суддів Желіка М.Б.
Орищин Г.В.

секретар судового засідання – Гунька О.П.

за участю представників учасників процесу:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: Савинський С.М.;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства «Славія Гратінгс-Альпіна Грате Україна» від 06.02.2026 (вх. № ЗАГС 01-05/355/26 від 09.02.26)
на рішення Господарського суду Львівської області від 21.01.2026 суддя Щигельська О.І.
у справі № 914/3508/25
за позовом: Державного підприємства Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель», м.Київ
до відповідача: Приватного підприємства «Славія Гратінгс-Альпіна Грате Україна», м.Львів
про стягнення 731562,00 грн
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.
На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Державного підприємства Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель» до Приватного підприємства «Славія Гратінгс-Альпіна Грате Україна» про стягнення 731562,00 грн, з яких: 541722,00 пені грн та 189840,00 грн 7 % штрафу.
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов державного контракту на поставку (закупівлю) товарів для потреб безпеки і оборони від 23.07.2025 в частині своєчасної поставки товару, а саме до 31.07.2025. За порушення строків поставки товарів позивачем нараховано відповідачу 541722,00 грн пені та 189840,00 грн 7% штрафу на підставі п.7.2 контракту.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 21.01.2026 у даній справі позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного підприємства «Славія Гратінгс-Альпіна Грате Україна» на користь Державного підприємства Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель» 541722,00 грн пені, 189840,00 грн 7% штрафу та 8778,75 грн. судового збору.
Рішення суду мотивована тим, що судом встановлено, що відповідачем прострочено поставку товару в визначені договором строки, в договорі обумовлені наслідки такого прострочення, відтак позивач правомірно нарахував відповідачу 541722,00 грн пені та 189840,00 грн 7% штрафу .
При цьому, відповідачем в суді першої інстанції не подано жодних клопотань чи заперечень, щодо зменшення розміру штрафних санкцій.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.
Приватним підприємством «Славія Гратінгс-Альпіна Грате Україна» подано апеляційну скаргу від 06.02.2026 (вх. № ЗАГС 01-05/355/26 від 09.02.26) в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 21.01.2026 у даній справі, а провадження закрити через відсутність спору між сторонами, у випадку, якщо суд не знайде підстав для закриття провадження у справі, просить рішення суду у даній справі скасувати та прийняти нове рішення яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
Зокрема, скаржник зазначає, суд першої інстанції не дослідив питання руху коштів, не витребував і не оцінив докази сплати або не сплати грошових коштів, не встановив чи було зобов`язання виконане, виконане частково чи не виконане взагалі.
Звертає увагу суду, що на момент звернення ДП МОУ «Агенція оборонних закупівель» з позовом зобов`язання було виконане відповідачем у повному обсязі.
Вважає, що суд першої інстанції помилково не застосував до даних правовідносин ч. 3 ст. 551 ЦК України, щоб забезпечити справедливий баланс відповідальності.
Державним підприємством Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, спростовуючи доводи апеляційної скарги, просить рішення Господарського суду Львівської області від 21.01.2026 у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Процесуальні дії суду у справі.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2026, вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Галушко Н.А., суддів Желіка М.Б. та Орищин Г.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 16.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємствоа «Славія Гратінгс-Альпіна Грате Україна» від 06.02.2026 (вх. № ЗАГС 01-05/355/26 від 09.02.26) на рішення Господарського суду Львівської області від 21.01.2026 у справі №914/3508/25, розгляд справи призначено на 07.04.2026.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.04.2026 задоволено клопотання представника відповідача Савинського С.М. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 07.04.2026 розгляд справи відкладено на 28.04.2026.
В апеляційній скарзі скаржник просить закрити провадження у справі у в`язку з відсутністю предмета спору.
Статтею 231 ГПК України визначено підстави для закриття провадження у справі.
Так, відповідно до пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення по суті спору у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.
Поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.
Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Від підстав позову слід відрізняти правові підстави позову (правове обґрунтування позову) - правову кваліфікацію обставин, якими позивач обґрунтовує свої позиції (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 95)).
З урахуванням наведеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.
Отже, суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору існував на момент виникнення останнього, але припинив існування в процесі розгляду справи на час (до) ухвалення судом першої інстанції судового рішення.
При цьому протилежне, зокрема скасування рішення суду з тих підстав, що сторона спору на стадії апеляційного перегляду рішення вчинила дії, які направлені, по суті, на вирішення питання шляхом фактично позапримусового виконання зобов`язання, хоча і за наслідками встановлення судом першої інстанції обставин та ухвалення рішення про зобов`язання вчинення дій на користь позивача, означало б скасування законного та обґрунтованого рішення, яке ухвалене за результатами встановлення фактичних обставин справи, надання оцінки доказам, правильного застосування норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи предмет позову у даній справі – стягнення коштів, з підстав прострочення виконання договору та ту обставину, що спірна сума штрафних санкцій не була сплачена відповідачем в добровільному порядку, ані до, ані в процесі розгляду справи в господарському суді першої інстанції, в суду відсутні підстави для закриття провадження у справі.
Позивач участі уповноваженого представника в судове засідання 28.04.2026 не забезпечив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 
При цьому, 06.04.2026 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.
Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено у статті 202 ГПК України.
Так, за змістом частини 1 і пункту 1 частини 2 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.
Ураховуючи положення статті 202 ГПК України, наявність відомостей про направлення зазначеним учасникам справи ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи, висновки Європейського суду з прав людини у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії», клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за відсутності представника позивача.
У судовому засіданні 28.04.2026 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
23.07.2025 між Агенцією та Приватним підприємством «Славія Гратінгс-Альпіна Грате Україна» (далі Виконавець) укладено Державний контракт № 24-708 VDК-25 на поставку (закупівлю) товарів для потреб безпеки і оборони.
Відповідно до пункту 1.1. Контракту Виконавець зобов`язується поставити Замовнику з дотриманням вимог законодавства України, умов і вимог цього Контракту товари для потреб безпеки і оборони (далі Товар), найменування, кількість, вартість (ціна) та строки поставки яких зазначені у цьому Контракті та в Специфікації Товарів (Додаток 1 до Контракту), для подальшого використання Збройними Силами України, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити Товар в строки та на умовах, визначених цим Контрактом. Комплектність Товару наведено в Додатку 2 до Контракту.
Згідно з пунктом 2.4. Контракту загальна вартість (ціна) Товару за цим Контрактом становить 90 400 000,00 грн: лот №4 - 45 200 200, 00 грн, лот №5 – 45 200 200, 00 грн.
У Додатку № 1 до Контракту - Специфікації товарів, Сторони визначили строки поставки Товару до 31.07.2025.
Відповідно до пункту 3.2 Контракту Товар поставляється Виконавцем відповідно до умов DDP Україна, місце знаходження отримувача, визначеного державним замовником, згідно з міжнародними правилами тлумачення комерційних термінів Інкотермс у редакції 2020 року. Точне місце поставки буде повідомлено Замовником Виконавцю не менше ніж за 2 (два) робочих дні до планової дати поставки Товару, водночас Замовник повідомляє Виконавця про наявність або відсутність зауважень щодо змісту заповненого проєкту акта приймання-передачі Товарів для потреб безпеки та оборони.
Сторони погодили, що Товар може поставлятися партіями. Розмір кожної партії Виконавець погоджує завчасно із Замовником до початку відвантаження.
У пункті 2.9 Контракту зазначається, що оплата Замовником поставленого Товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця по факту поставки Товару.
Відповідно до пункту 4.1. Контракту Виконавець зобов`язаний поставити Товар згідно з умовами цього Контракту не пізніше строку, визначеному в Специфікації (Додаток 1).
У Додатку № 1 до Контракту - Специфікації товарів, Сторони визначили строки поставки Товару, а саме: лот №4 - 200 одиниць до 31.07.2025 (включно), лот №5 200 одиниць до 31.07.2025 (включно). Загальна кількість Товару 400 одиниць.
Пунктом 3.4 Контракту передбачено, що датою виконання виконавцем зобов`язань щодо поставки товару є дата підписання сторонами акта приймання-передачі товару за контрактом.
З матеріалів справи вбачається, що сторонами було підписано ряд актів приймання-передачі товарів оборонного призначення за Контрактом, а саме:
- акт №386/1774 від 28.07.2025 на суму 36612000,00 грн. за поставку товару у кількості 162 шт.;
- акт №386/1844 від 01.08.2025 на суму 3616000,00 грн за поставку товару у кількості 16 шт.;
- акт №386/1888 від 06.08.2025 на суму 35482000,00 грн. за поставку товару у кількості 157 шт.;
- акт №386/2050 від 21.08.2025 на суму 11978000,00 грн. за поставку товару у кількості 53 шт.;
- акт №386/2412 від 16.09.2025 на суму 2712000,00 грн. за поставку товару у кількості 12 шт.
Оскільки вказану поставку згідно із умовами Специфікації потрібно було здійснити у строк до 31.07.2025, то спірною у даній справі є поставка, що здійснювалася згідно із актами приймання-передачі №386/1888 від 06.08.2025 на суму 35482000,00 грн. (157 шт.), №386/2050 від 21.08.2025 на суму 11978000,00 грн. (53 шт.), №386/2412 від 16.09.2025 на суму 2712000,00 грн (12 шт.).
Як передбачено пунктом 7.2 Контракту, у разі порушення строків поставки товару з виконавця стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Позивач звернувся до Виконавця з претензіями від 12.08.2025 вих. №11/2-14152 та від 25.09.2025 вих. №11/2-17147 про сплату суми коштів нарахованих за неналежне виконання зобов`язань за контрактом, які залишені відповідачем без відповіді і задоволення.
Спір виник внаслідок того, що відповідач не поставив товар у визначений контрактом строк. Відтак, ДП МОУ «Агенція оборонних закупівель» подало позов до Господарського суду Львівської області про стягнення з відповідача 541722,00 грн пені та 189840,00 грн 7% штрафу .
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. При цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи приписи вищевказаної норми, а також доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Отже, перелік підстав, за наявності яких суд має право зменшити розмір неустойки, не є вичерпним. Під час вирішення судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет підтвердженості та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, що прямо передбачені законом, так і ті, які хоча прямо і не передбачені законом, однак були заявлені як підстави для зменшення розміру неустойки та мають індивідуальний для конкретних спірних правовідносин характер.
Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі вичерпного переліку обставин як підстав для зменшення судом розміру неустойки (ч.3 ст.551 ЦК України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 26.08.2021 у справі №911/378/17 (№911/2223/20)).
Визначення конкретного розміру зменшення неустойки належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені ст.551 ЦК України щодо права на зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені ст. 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність), має забезпечити баланс інтересів сторін та з дотриманням правил статті 86 ГПК України визначити конкретні обставини справи, які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обставин справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (відповідний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 08.10.2020 у справі №904/5645/19, від 14.04.2021 у справі № 922/1716/20).
Саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи наявність та розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення (правові висновки Верховного Суду у постановах від 03.03.2021 у справі № 925/74/19, від 02.06.2021 у справі №5023/10655/11 (922/2455/20) та ін).
Водночас, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити з того, що одним із завдань застосування таких санкцій до боржника є стимулювання належного виконання ним договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені та/або штрафу фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін (постанова Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 922/2141/21).
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 зазначив, що в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватись з положенням ч.3 ст.551 ЦК, а також досліджуватись та оцінюватись судом в порядку статей 86, 210, 237 ГПК.
Такий підхід є усталеним в судовій практиці, зокрема Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (постанови від 11.07.2023 у справі №914/3231/16, від 10.08.2023 у справі №910/8725/22, від 26.09.2023 у справі №910/22026/21, від 02.11.2023 у справі №910/13000/22, від 07.11.2023 у справі №924/215/23, від 09.11.2023 у справі №902/919/22).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, мотивуючи апеляційну скаргу, покликався на норми ч. 3 ст. 551 ЦК України та відповідну практику Верховного Суду, де врегульовано питання зменшення неустойки, при цьому в прохальній частині просив суд скасувати рішення суду першої інстанції повністю, покликаючись на те, що: прострочення поставки товару було не значним за тривалістю згідно акта №386/1888 - 5 днів, акта №386/2050 - 20 днів, акта 386/2412 – 46 днів. Вважає, що така затримка не спричинила жодних негативних наслідків для позивача, зокрема, не вплинула на виконання функцій та завдань у сфері оборонздатності. 
Оцінюючи наведені доводи відповідача, суд апеляційної інстанції зазначає, що юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, а тому повинна самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків у результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення таких дій чи утримання від їх вчинення.
Укладаючи Контракт, сторони погодили усі його істотні умови, у тому числі, ціну товару, строк поставки, розмір штрафних санкцій. Відповідач, прийнявши на себе зобов`язання за Контрактом, погодився з передбаченою ним відповідальністю за прострочення взятих на себе зобов`язань.
Зважаючи на положення п. 13.11 Контракту колегія суддів відзначає, що відповідач не виконав умов такого та не подав документа про істотну зміну обставин, що видається Торгово-промисловою палатою України, у максимальний короткий час (не пізніше 3 робочих днів) з моменту їх виникнення. 
Відтак, суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи відповідача про належне виконання своїх зобов`язань за Контрактом.
Колегія суддів зауважує, що заявлений позивачем до стягнення розмір пені та штрафу не є надмірно високим в порівнянні із загально вартістю товару за Контрактом , а в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували скрутне матеріальне становище та збитковість діяльності відповідача.
Також судом апеляційної інстанції враховано, що відповідач є виконавцем державного контракту з оборонних закупівель. Для позивача використання результатів отриманих за Контрактом не становить комерційний інтерес, а спрямоване на виконання покладених на нього повноважень, а саме: державної політики у сфері оборони держави та військового будівництва, керівництва Збройними Силами України, їх мобілізаційну і бойову готовність та підготовку до виконання покладених на них завдань.
Отже, невиконання відповідачем умов Контракту щодо поставки товару негативно впливає на забезпечення обороноздатності країни у період дії особливого періоду (подібний висновок міститься у постановах Верховного Суд від 15.06.2022 у справі № 922/2141/21, від 07.12.2023 у справі № 910/10469/22).
Підсумовуючи все вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Доводи, наведені ТОВ «Дайнеріс ЛВ» в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції з огляду на викладене вище.
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Обов`язок судів обґрунтовувати свої рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, остаточне від 10.05.2011).
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 21.01.2026 у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства, прийняте з дотриманням норм процесуального та правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення немає.
Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покладається на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд 
ПОСТАНОВИВ :
1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Славія Гратінгс-Альпіна Грате Україна» від 06.02.2026 (вх. № ЗАГС 01-05/355/26 від 09.02.26) залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Львівської області від 21.01.2026 у справі №914/3508/25 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником. 
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
5. Справу повернути до Господарського суду Львівської області. 

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.
Повний текст постанови складено 11.05.2026.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В