Справа 688/1302/26 
№ 2/688/1228/26 

Рішення 
Іменем України
(заочне)
02 червня 2026 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Козачук С.В.,
з участю секретаря судового засідання Міськової І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Шепетівці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача
20.03.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (далі - ТОВ «ФК «Позика») в системі «Електронний суд» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2  про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування позову посилається на те, що 28.11.2021 між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №58689517 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору товариство надало відповідачу грошові кошти в сумі 4300 грн на засадах строковості, поворотності, платності, зі сплатою процентів за користування кредитом у порядку та на умовах визначених договором. ТОВ «ФК «Ірбіс» свої зобов`язання за договором виконало та надало ОСОБА_1 грошові кошти, а відповідач належним чином зобов`язання за договором не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 15360 грн.
01.09.2025 між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ТОВ «ФК «Позика» укладено договір факторингу №01092025/01, згідно якого позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «ФК «Ірбіс», в тому числі до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту №58689517 від 28.11.2021. 
Оскільки відповідач добровільно заборгованість не сплатив, ТОВ «ФК «Позика» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №58689517 від 28.11.2021 в розмірі 15360 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4300 грн, заборгованості за процентами в розмірі 11060 грн та понесені судові витрати.
Представник позивача ТОВ «ФК «Позика» у судове засідання не з`явився. Представник позивача Романюк В.С. в системі «Електронний суд» подала заяву, у якій просила розгляд справи провести без участі представника позивача, позов підтримала в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. 
Позиція відповідача
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив не подав, хоча про час, день і місце його проведення був повідомлений у встановленому законом порядку.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 31.03.2026 відкрито провадження в справі та призначено судовий розгляд о 09 год 30 хв 29.04.2026, який через неявку відповідача відкладено до 09 год 05 хв 02.06.2026.
02.06.2026 постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення.
Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження
Між сторонами виникли правовідносини на підставі кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України).
28.11.2021 між ТОВ «ФК «Ірбіс»» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №58689517 за допомогою веб-сайту товариства, що підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 649134, який був надісланий на його номер мобільного телефону.
За умовами договору відповідачу наданий кредит у розмірі 4300 грн зі сплатою за користування кредитом процентів за стандартною процентною ставкою у розмірі 3 %, яка застосовується у межах строку дії кредитного договору та у межах нового стандартного періоду строку кредитування, якщо відбулося продовження строку кредитування за ініціативою клієнта. Клієнт може скористатися пільговим періодом та отримати пільгову процентну ставку (знижку) на умовах: пільговий період - 30 календарних днів з 28.11.2021 по 28.12.2021 у розмірі 3 %; стандартний період - 60 календарних днів з 29.12.2021 по 26.02.2022 у розмірі 3 % (п.3.2. Договору).
Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, що були нараховані за кредитом до 26.02.2022 (строк кредитування) шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок товариства (п. 4.2. Договору).
Згідно з п.11.1. договір набирає чинності з моменту його укладення і діє до 26.02.2022, але у будь-якому випадку до повного виконання клієнтом зобов`язань за цим Договором.
Сторони договору передбачили, що у разі закінчення строку кредитування клієнт може подати до товариства заявку про продовження строку кредитування. Товариство у разі наявності вільних коштів та інших факторів може розглянути дану заявку клієнта та надати згоду шляхом укладення Додаткового договору (п. 11.4. Договору).
01.01.2022 між ТОВ «ФК «Ірбіс»» та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір №1 до договору про надання фінансового кредиту №58689517 від 28.11.2021, згідно п.2.1 якого, враховуючи запит клієнта щодо обрання наступного пільгового періоду, враховуючи те, що клієнт сплатив проценти за користування кредитом, сторони дійшли згоди внести зміни до договору про надання фінансового кредиту №58689517 від 28.11.2021. 
Згідно п.2.2 Додаткового договору №1 відповідно до п. 4.4. договору та з урахуванням п.2.1 цього Додаткового договору товариство і клієнт дійшли згоди, що строк наступного пільгового періоду за договором складає 30 календарних днів, який обчислюється з 01.01.2022 по 31.01.2022; стандартного періоду за договором складає 60 календарних днів, який обчислюється з 01.02.2022 по 01.04.2022.
01.02.2022 між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір №2 до договору про надання фінансового кредиту №58689517 від 28.11.2021, згідно п.2.1 якого, враховуючи запит клієнта щодо обрання наступного пільгового періоду, враховуючи те, що клієнт сплатив проценти за користування кредитом, сторони дійшли згоди внести зміни до договору про надання фінансового кредиту №58689517 від 28.11.2021. 
Згідно п.2.2 Додаткового договору №2 відповідно до п. 4.4. договору та з урахуванням п.2.1 цього Додаткового договору товариство і клієнт дійшли згоди, що строк наступного пільгового періоду за договором складає 30 календарних днів, який обчислюється з 01.02.2022 по 03.03.2022; стандартного періоду за договором складає 60 календарних днів, який обчислюється з 04.03.2022 по 02.05.2022.
Сторони підтверджують обов`язковість взятих на себе за договором та Додатковими договорами зобов`язань та продовжують виконувати усі положення договору в порядку і обсязі, визначеному договором та Додатковими договорами, зокрема сторони домовились, що клієнт зобов`язується виконувати умови договору та Додаткових договорів та зобов`язується повністю повернути кредит та сплатити проценти, що були нараховані за кредитом до 02.05.2022, шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок товариства. Сторони разом з цими Додатковими договорами укладають оновлену редакцію Графіку погашення боргу, який є невід`ємною частиною Додаткового договору.
Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі та підписано відповідачем з використанням персонального ідентифікатора 649134, направленого товариством 28.11.2021 на мобільний номер телефона ОСОБА_1 НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою про ідентифікацію клієнта від 01.09.2025. 
Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у товариства виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит зі сплатою процентів у визначений договором строк.
Згідно повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за №3152_251024113735 від 24.10.2025 на підставі укладеного між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» договору про переказ коштів ФК-П-21/04-21 від 06.04.2021, 28.11.2021 о 21:48:17 відбулось зарахування на картку клієнта № НОМЕР_2 , в сумі 4300 грн, номер транзакції в системі iPay.ua – 122144757, призначення платежу: зарахування 4300 грн на картку № НОМЕР_2 . 
ОСОБА_1 належним чином зобов`язання за договором не виконував, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 15360 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4300 грн, заборгованості за процентами в розмірі 11060 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №58689517 станом на 01.09.2025.
01.09.2025 між ТОВ «ФК «Ірбіс»» та ТОВ «ФК «Позика» укладено договір факторингу №01092025/01, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Позика» перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 .
На виконання договору факторингу №01092025/01 від 01.09.2025 позивачем надано платіжну інструкцію №6054383 від 02.09.2025, згідно з якою позивачем здійснено оплату у розмірі 3 490 472,17 грн на рахунок ТОВ «ФК «Ірбіс».
01.09.2025 між ТОВ «ФК «Ірбіс»» та ТОВ «ФК «Позика» підписано Акт приймання-передачі Реєстру прав вимоги за договором факторингу №01092025/01 від 01.09.2025.
Відповідно до Витягу із Додатку №1 Реєстру боржників до договору факторингу №01092025/01 від 01.09.2025 ТОВ «ФК «Позика» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту №58689517 від 28.11.2021 у розмірі 15360 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4300 грн та заборгованості за процентами в розмірі 11060 грн.
Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами, а саме даними: договору про надання фінансового кредиту №58689517 від 28.11.2021; Додатку № 1 до договору – Графіку погашення боргу; додаткового договору №1 від 01.01.2022 до договору про надання фінансового кредиту №58689517 від 28.11.2021; Додатку № 1 до договору – Графіку погашення боргу; додаткового договору №2 від 01.02.2022 до договору про надання фінансового кредиту №58689517 від 28.11.2021; Додатку № 1 до договору – Графіку погашення боргу; довідки про ідентифікацію клієнта від 01.09.2025; повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за №3152_251024113735 від 24.10.2025; договору факторингу №01092025/01 від 01.09.2025; платіжної інструкції № 6054383 від 02.09.2025; акту приймання-передачі Реєстру прав вимоги за договором факторингу №01092025/01 від 01.09.2025; витягу із Додатку №1 Реєстру боржників до договору факторингу №01092025/01 від 01.09.2025 та розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №58689517 станом на 01.09.2025.
Застосовані норми права
За змістом ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (статті 514 ЦК України).
Відповідно до положень ст.ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно зі ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце.
Мотиви та висновки суду
З`ясувавши думку представника позивача, викладену у письмовій заяві, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити з огляду на таке.
28.11.2021 між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №58689517 у електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений на веб-сайті товариства. 01.01.2022 було укладено Додатковий договір №1 до договору про надання фінансового кредиту №58689517 від 28.11.2021 та 01.02.2022 було укладено Додатковий договір №2 до договору про надання фінансового кредиту №58689517 від 28.11.2021. Відповідач ОСОБА_1 підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника, йому були перераховані кошти в сумі 4300 грн шляхом переказу на картковий рахунок, що підтверджується письмовими доказами. 
Отже, кредитний договір укладався дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи згідно з ч. 2. ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» в порядку, передбаченому Законом України «По електронну комерцію». Договір підписувався з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» внаслідок чого у сторін такого договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис з одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор для укладення договору надсилається засобами зв`язку, зазначеними заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі.
Укладення договору у запропонованій формі із запропонованими умовами, відповідало внутрішній волі відповідача ОСОБА_1 , оскільки саме він зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, заповнив заявку, встановленої форми на сайті на отримання кредиту, повідомивши інформацію про власні прізвище ім`я та по батькові, дату народження, паспортні дані, податковий номер, контактні дані: адресу реєстрації та місця проживання, контактний номер мобільного телефону, номер банківської карти, обрав суму кредиту, проценти за користування кредитом, суму для виплати та строк виплати, підтвердивши, що вказав повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні для прийняття товариством рішення про надання кредиту. 
Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, що підтверджується довідкою про ідентифікацію є належним та допустимим доказом укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 не був би укладений.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243ск20).
Окрім цього, відповідач був вільним у виборі фінансової установи для отримання кредиту, а факт отримання коштів, підтверджує вільне волевиявлення на вчинення правочину. 
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010 стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 
Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання по поверненню суми отриманого кредиту та сплати відповідної плати за користування кредитом. 
В матеріалах справи відсутні докази оспорення ОСОБА_1  вищевказаного договору, оскільки відповідач отримав та користувався кредитними коштами, що підтверджується наданими позивачем письмовими доказами.
З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що право вимоги за вказаним договором відступлено ТОВ «ФК «Позика».
Розмір заборгованості відповідача відображено у наданому суду розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №58689517 від 28.11.2021 станом на 01.09.2025, згідно якого у ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 15360 грн, яка складається з 4300 грн заборгованості за тілом кредиту та 11060 грн заборгованості за процентами, нарахованими в межах строку кредитування.
Відповідачем доказів на підтвердження виконання умов договору та повернення заборгованості в повному обсязі надано не було. 
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку вимоги позивача про стягнення заборгованості в сумі 15360 грн задовольнити повністю, оскільки такі ґрунтуються на законі та договорі, підтверджені належними та допустимими доказами. 
Розподіл судових витрат
При зверненні до суду з даним позовом ТОВ «ФК «Позика» сплатило судовий збір в розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті №58689517 від 03.03.2026.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки позов задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2662,40 грн.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). 
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу суд приймає до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавенц проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У постанові Великої Палати від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц наголошено на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Таким чином при оцінці наданого стороною розміру гонорару адвоката, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.)
У постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких підтверджується даними: договору про надання правової допомоги №39493634/03 від 02.01.2026; акту наданих послуг на підтвердження факту надання правової допомоги від 16.02.2026; детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Горобей Р.Г. на підставі договору про надання правової допомоги №39493634/03 від 02.01.2026; додаткової угоди №58689517 від 16.02.2026 до договору про надання правової допомоги №39493634/03 від 02.01.2026, суд виходить з того, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній малозначній справі в сумі 5500 грн не є співмірним з складністю справи, обсягом наданих ним послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають становити 3000 грн, які слід стягнути з відповідача.
На підставі ст.ст. 204, 207, 526, 530, 610, 611, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055, 1077, 1078, 1080, 1081 ЦК України, керуючись ст.ст. 12,13, 76-81, 89, 137, 141, 263-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд
вирішив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №58689517 від 28 листопада 2021 року, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4300 гривень, заборгованості за процентами в розмірі 11060 гривень, а всього 15360 (п`ятнадцять тисяч триста шістдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» судовий збір в розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право подати апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача , яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» адреса місцезнаходження: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, будинок 21/1, код ЄДРПОУ 39493634.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя:    Світлана КОЗАЧУК