ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/8727/25 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Бабич А.М., Суддя-доповідач Кобаль М.І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого Кобаля М.І.,
суддів Кузьмишиної О.М., Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ в Черкаській області ) в якому просив:
- визнати протиправним і скасувати рішення ГУ ПФУ в Черкаській області від 19.06.2025 року №971010195057 про відмову в перерахунку пенсії;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Черкаській області здійснити перерахунок надбавки в розмірі 200% мінімальної пенсії за віком, встановленої станом на 2022, 2023, 2024 та 2025 роки, відповідно до ч. 1 ст.9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» та виплатити, за період з 01 січня 2022 року, надбавку з урахуванням раніше проведених виплат;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Черкаській області здійснити нарахування та виплату надбавки в розмірі 200% мінімальної пенсії за віком, встановленої на відповідний календарний рік, відповідно до ч. 1 ст.9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні»;
- стягнути з ГУ ПФУ в Черкаській області на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00грн, моральну шкоду в розмірі 30000 грн (тридцяти тисяч гривень) шляхом безспірного списання коштів Головним управлінням Державної казначейської служби України в Черкаській області з єдиного казначейського рахунку відповідача.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2025 року зазначений адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 19 червня 2025 року №971010195057 про відмову в перерахунку пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок його пенсії для виплати надбавки в розмірі 200% мінімальної пенсії за віком, встановленої станом на 2022, 2023, 2024 та 2025 роки, та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду в цьому рішенні.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, сторони подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове.
Свої вимоги апелянти обґрунтовують тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційні скарги подані на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційних скарг за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційних скарг, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід задовольнити частково, а оскаржуване рішення скасувати, виходячи з наступного. 
Пунктом 4 ч. 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно із ч. 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Черкаській області, як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та отримує пенсію за віком як працівник, безпосередньо зайнятий на підземних роботах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 позивачу, згідно Указу Президента України №872 від 26.08.2010, присвоєно звання «Герой України» з врученням ордена «Золота Зірка» (а.с.15).
Як зазначає позивач, пенсійним органом не виплачується в належному розмірі надбавка 200% мінімальної пенсії за віком, відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні».
Так, відповідачем встановлено доплату в розмірі 3276,00 грн., що підтверджується пенсійним органом.
Після чергового звернення позивача та на виконання рішення у справі № 580/12247/24  ГУ ПФУ в Черкаській області прийнято рішення від 19.06.2025 року №971010195057 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 (далі по тексту - оскаржуване рішення).
Позивач, вважаючи протиправним оскаржуване рішення та порушеними свої права в частині перерахунку пенсії, з врахуванням надбавки в розмірі 200% мінімальної пенсії з віком відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», за 2022, 2023, 2024 та 2025 року, звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.
Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що підставою прийняття оскаржуваного рішення стала відмова в перерахунку пенсії позивача, оскільки у відомостях, за період з січня 2011 року до серпня 2014 року, відсутні сплачені страхові внески.
Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що ст. 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку» не містить умов і зауважень, вказаних у спірному рішенні, а тому наявні обґрунтовані підстави зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву позивача про вказаний перерахунок для виплати надбавки в розмірі 200% мінімальної пенсії за віком, встановленої станом на 2022, 2023, 2024 та 2025 роки, та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду в цьому рішенні. 
Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, з огляду на наступне.
У даному випадку спірними є питання про зобов`язання ГУ ПФУ в Черкаській області здійснити перерахунок та виплатити надбавку ОСОБА_1 , в розмірі 200% мінімальної пенсії за віком, встановленої на відповідний календарний рік, а саме: 2022, 2023, 2024 та 2025 роки, відповідно до ч. 1 ст.9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», починаючи з 01 січня 2022 року, з урахуванням раніше проведених виплат.
Так, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15.01.2021 року по справі № 580/5567/20 задоволено позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Черкаській області.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 надбавки, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» від 16.12.1993 №3721-ХІІ, у розмірі 40 процентів мінімальної пенсії за віком.
Зобов`язано ГУ ПФУ у Черкаській області здійснити перерахунок пенсії за віком, призначеної ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, з нарахуванням надбавки, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» від 16.12.1993 №3721-ХІІ, у розмірі 200 процентів мінімальної пенсії за віком, та виплатити перераховану пенсію, з 1 липня 2019 року з врахуванням фактично виплачених сум.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2021 року по справі № 580/5567/20 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області задоволено частково, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15.01.2021 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо перерахунку і виплати пенсії, за період з 01 липня 2019 року до 07 червня 2020 року, скасовано та залишено адміністративний позов без розгляду в цій частині позовних вимог.
Змінено рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15.01.2021 року, викладено абзац другий її резолютивної частини в такій редакції:
«Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, яка полягає у не проведенні нарахування і виплати ОСОБА_1 надбавки, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», у розмірі 200 процентів мінімальної пенсії за віком».
В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15.01.2021 року залишено без змін.
Колегія суддів апеляційної інстанції дослідивши зміст вказаних судових рішень зазначає, що право ОСОБА_1 на перерахунок та виплату пенсії за віком, з нарахуванням надбавки, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» від 16.12.1993 №3721-ХІІ, у розмірі 200 процентів мінімальної пенсії за віком, встановлено в судовому порядку, а тому має преюдиційний характер.
Разом з тим, у зв`язку з невиплатою в належному розмірі пенсійним органом надбавки, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» від 16.12.1993 №3721-ХІІ, у розмірі 200 процентів мінімальної пенсії за віком, починаючи з січня 2022 року, позивач був змушений повторно звернутися за захистом своїх прав до суду.
Так, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 року по справі №580/12247/24, яке набрало законної сили, частково задоволено позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Черкаській області.
Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Черкаській області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 01.10.2024 про перерахунок надбавки у розмірі 200% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку», з урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком за відповідний календарний рік здійснення виплати, починаючи з січня 2022 року та виплату надбавку з урахуванням раніше проведених виплат.
Зобов`язано ГУ ПФУ у Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.10.2024 про перерахунок надбавки у розмірі 200% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку», з урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком за відповідний календарний рік здійснення виплати, починаючи з січня 2022 року, та виплату надбавку з урахуванням раніше проведених виплат та прийняти рішення по суті, з урахуванням правової оцінки суду, наданої у цьому рішенні.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
На виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 року по справі №580/12247/24, ГУ ПФУ у Черкаській області прийнято оскаржуване рішення від 19.06.2025 року №971010195057 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Так, в оскаржуваному рішенні пенсійним органом зазначено наступне (а.с.24):

«Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15.01.2021 року та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2021 року по справі № 580/5567/20 не містять зобов`язання щодо подальших перерахунків надбавки, передбаченої ч. 1 ст. 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку», у розмірі 200% мінімальної пенсії за віком.
Надбавка, згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку», з 08.06.2020 і по теперішні час (момент прийняття оскаржуваного рішення 19.06.2025) виплачується ОСОБА_1 в розмірі 3 276,00 грн. 
Оскільки, в рішенні Черкаського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 року по справі №580/12247/24 не визначено конкретного розміру мінімальної заробітної плати, з якої слід здійснювати розрахунок даної виплати, та здійснювати конкретні дії щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 , в частині перегляду розміру цієї надбавки не зобов`язано, підстави для подальших перерахунків надбавки, передбаченої ч. 1 ст. 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку», у розмірі 200% мінімальної пенсії за віком, встановленої на 1 січня календарного року, відсутні».
Отже, прийняте пенсійним органом оскаржуване рішення та позовні вимоги містять інші підстави, аніж помилково встановлено судом першої інстанції, зокрема, через те, що у відомостях, за період з січня 2011 року до серпня 2014 року, відсутні сплачені страхові внески, що є самостійною підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Відповідно ст. 8 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особами, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною, вважаються, серед іншого, Герої України.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною, надаються пільги у вигляді, зокрема, надбавки до пенсій, які вони отримують, у розмірі 200 процентів мінімальної пенсії за віком, фінансування яких здійснюється за рахунок Державного бюджету України.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що ОСОБА_1 , як Герой України, має право на надбавку до пенсії у розмірі 200 процентів мінімальної пенсії за віком.
Положеннями абз. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною» від 02 грудня 2009 року № 1309 (далі - Постанова № 1309) було установлено з 01 грудня 2009 року Героям України доплату до надбавки, яка встановлюється до пенсії відповідно до ст. 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», для того, щоб розмір зазначеної надбавки становив 10000 грн.
Водночас абз. 2 п. 1 вказаної постанови передбачено, що доплата виплачується, якщо розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсій за особливі заслуги перед Україною, сум індексації та інших доплат, установлених законодавством), не досягає 15000 гривень і після встановлення доплати сума таких виплат не повинна перевищувати вказаного розміру.
ГУ ПФУ в Черкаській області в апеляційній скарзі зазначає, що оскільки розмір пенсії позивача з урахуванням усіх доплат перевищує 15000 грн 00 коп., то нарахування доплати відповідно Постанови № 1309 не здійснюється.
Разом з тим позивач не наполягає на нарахуванні йому доплати на підставі вказаної постанови. Порушення своїх прав позивач вбачає у тому, що йому не нараховується й не виплачується надбавка відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» у розмірі 200% мінімальної пенсії за віком.
Колегія суддів зазначає, що виплата надбавки до пенсії у розмірі 200 процентів мінімальної пенсії за віком передбачена саме п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні». 
Вказана надбавка підлягає обов`язковому нарахуванню й виплаті незалежно від інших складових пенсії у розмірі, чітко визначеному безпосередньо у Законі.
У свою чергу, застосування відповідачем абз. 2 п. 1 Постанови № 1309 є протиправним, адже вказана постанова визначає розмір та умови нарахування доплати до надбавки окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, а не розмір надбавки, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», що в даному випадку є предметом спору.
Щодо мотивів викладених в оскаржуваному рішенні пенсійного органу про те, що рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15.01.2021 року та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2021 року по справі № 580/5567/20 не містять зобов`язання щодо подальших перерахунків надбавки, передбаченої ч. 1 ст. 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку», у розмірі 200% мінімальної пенсії за віком, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем протиправно не виконується вказані судові рішення, які набрали законної сили, і не містять кінцевої дати до якої ГУ ПФУ в Черкаській області було зобов`язано проводити позивачу перерахунок та виплату спірної надбавки у розмірі 200% мінімальної пенсії за віком, а тому вказані мотиви є безпідставними та не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції.
Щодо мотивів викладених в оскаржуваному рішенні, що надбавка, згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку», з 08.06.2020 і по теперішні час (момент прийняття оскаржуваного рішення 19.06.2025) виплачується ОСОБА_1 в розмірі 3 276,00 грн., колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідач особисто сам підтверджує тривале та протиправне порушення прав та законних інтересів позивача, незважаючи на наявні судові рішення, яке виражається у непроведенні перерахунку та виплати ОСОБА_1 надбавки, передбаченої ч. 1 ст. 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку», у розмірі 200% мінімальної пенсії за віком.
Щодо мотивів викладених в оскаржуваному рішенні, що оскільки, в рішенні Черкаського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 року по справі №580/12247/24 не визначено конкретного розміру мінімальної заробітної плати, з якої слід здійснювати розрахунок даної виплати, та здійснювати конкретні дії щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 , в частині перегляду розміру цієї надбавки не зобов`язано, підстави для подальших перерахунків надбавки, передбаченої ч. 1 ст. 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку», у розмірі 200% мінімальної пенсії за віком, встановленої на 1 січня календарного року, відсутні, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Так, для обчислення розміру надбавки, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», розрахунковою величиною використовується саме мінімальна пенсія за віком.
Колегія суддів наголошує, що з 01 січня 2004 року набув чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який визначає мінімальний розмір пенсії за віком.
Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не може бути застосований при визначенні надбавки, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні».
Скаржник посилається на ч. 4 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно з якою мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частинами першою - третьою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.
Надаючи оцінку наведеним доводам пенсійного органу, колегія суддів виходить із того, що закріплене у ч. 4 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» обмеження у застосуванні мінімального розміру пенсії за віком не може бути застосоване у спірних правовідносинах, адже ОСОБА_1 отримує пенсії, призначену саме на підставі вказаного Закону.
Колегія суддів враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 березня 2020 року у справі № 446/1566/16-а, згідно з яким посилання скаржника на те, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застосовується виключно для визначення розмірів пенсій призначених згідно з цим Законом є безпідставними у випадках, коли предметом позовних вимог є визначення розміру підвищення до уже призначеної пенсії.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи відповідача про відмову у перерахунку та виплаті спірної надбавки позивачу, через невизначення судовим рішенням конкретного розміру мінімальної заробітної плати, з якої слід здійснювати розрахунок даної виплати, та здійснювати конкретні дії щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 , оскільки сума спірної надбавки має змінюватися кожного року, тобто з урахуванням зміни розміру мінімальної пенсії за віком, станом на 1 число кожного календарного року. 
Суд апеляційної інстанції наголошує, що ГУ ПФУ в Черкаській області протиправно, починаючи з 08.06.2020 і по теперішній час, що підтверджується останнім в оскаржуваному рішенні, незважаючи на наявні судові рішення, систематично порушуються права та законні інтереси ОСОБА_1 і не здійснюється перерахунок та виплата спірної надбавки.
Натомість, в даному випадку колегія суддів апеляційної інстанції надає оцінку правовим відносинам, починаючи з січня 2022, з урахуванням заявлених позовних вимог, та зазначає, що ОСОБА_1 має право на перерахунок надбавки в розмірі 200% мінімальної пенсії за віком, встановленої станом на 2022, 2023, 2024 та 2025 роки, відповідно до ч. 1 ст.9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» та виплату починаючи з 01.01.2022 року, з урахуванням раніше проведених виплат. 
Щодо строку звернення до суду з даним позовом та задоволення позовних вимог, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що вони підлягають задоволенню, починаючи з 01.01.2022 року, оскільки спірні відносини мають триваючий характер, і підстави їх розгляду починаючи саме з 01.01.2022 року були предметом перегляду в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2025 по справі № 580/12247/24.
Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що оскаржуване рішення ГУ ПФУ в Черкаській області від 19.06.2025 року №971010195057 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.
В частині способу захисту порушеного права позивача, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Висновки суду першої інстанції про повторний розгляд заяву позивача про вказаний перерахунок для виплати надбавки в розмірі 200% мінімальної пенсії за віком, встановленої станом на 2022, 2023, 2024 та 2025 роки, та зобов`язання відповідача прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду в цьому рішенні є помилковими та призводять до безпідставного порушення прав позивача.
Окрім того, зазначений спосіб захисту вже було застосовано судом під час розгляду справи № 580/12247/24, і мав наслідком повторне звернення ОСОБА_1 з даним позовом, що покладає на останнього надмірний тягар, що є несумісним з вимогою розумного строку розгляду, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Правовими положеннями ч. 1 статті 245 КАС України регламентовано, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема:
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (п. 4 ч. 2 статті 245 КАС України).
У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (п. 10 ч. 2 статті 245 КАС України).
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що зобов`язання відповідача вчинити певні дії, в даному випадку, а саме: зобов`язати ГУ ПФУ у Черкаській області здійснити перерахунок пенсії за віком, призначеної ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, з нарахуванням надбавки, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» від 16.12.1993 №3721-ХІІ, у розмірі 200 процентів мінімальної пенсії за віком, встановленої станом на 2022, 2023, 2024 та 2025 роки, та виплатити перераховану пенсію, починаючи з 01.01.2022 року, з врахуванням фактично виплачених сум, є належним способом захисту порушеного права позивача.
Щодо позовних вимог в частині стягнення з ГУ ПФУ в Черкаській області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 30 000 грн. шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку відповідача, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Згідно ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. 
Відповідно до пунктів 4 та 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведено, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.
Враховуючи, що позивач не навів доказів причинного зв`язку між діями відповідача та завданою йому моральною шкодою, не вказав конкретно у чому полягає така шкода, не навів міркувань, з яких він виходив, визначаючи розмір завданої моральної шкоди, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав вимагати відшкодування завданої моральної шкоди, оскільки таку шкоду позивачу не завдано.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частинами 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Правовими положеннями ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси
Тобто, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах.
У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» має один і той же зміст.
Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
З наведеного слідує, що суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші порушення прав та свобод позивача.
У даному випадку, судом апеляційної інстанції встановлено факт, який свідчить про порушення прав та законних інтересів позивача з боку відповідача, з огляду на вищезазначені висновки викладені в даній постанові.
Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст. 13 Конвенції).
Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.
У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції не зобов`язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6» (пункт 22 мотивувальної частини рішення від 20 липня 2006 року).
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року №127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010 року).
Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянтів не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Щодо стягнення з ГУ ПФУ в Черкаській області на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Так, відповідно до умов додатку №1 до договору №089/1 від 23.07.2025 року, вартість розміру оплати гонорару за цим договором становить 10 000,00 грн. (а.с.67).
В якості доказів стороною позивача надано акт виконаних робіт № 1 від 24.07.2025 та копію платіжної інструкції від 24.07.2025 (а.с.68-69).
Дослідивши матеріали справи та доводи сторін, суд апеляційної інстанції зазначає, що вимоги позивача про відшкодування відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. є завищеними та неспівмірними зі складністю справи, а тому підлягають частковому задоволенню в розмірі 5000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Так, згідно ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - задовольнити частково.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2025 року - скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 19.06.2025 року №971010195057 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (ЄДРПОУ 21366538) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), з нарахуванням надбавки, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» від 16.12.1993 №3721-ХІІ, у розмірі 200 процентів мінімальної пенсії за віком, встановленої станом на 2022, 2023, 2024 та 2025 роки, та виплатити перераховану пенсію, починаючи з 01.01.2022 року, з врахуванням фактично виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: О.М. Кузьмишина

О.М. Оксененко

Повний текст виготовлено 29.05.2026 року