Справа № 545/5335/25
2/530/371/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И

14.05.2026 року  м.Зіньків 

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді - Ситник О.В., за участю секретаря Тараненко Т.І. розглянувши у судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження в місті Зіньків, Полтавської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет, як орган опіки та піклування Київської районної в м. Полтава раді про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною,-
ВСТАНОВИВ:
15.12.2025 року з Полтавського районного суду Полтавської області до Зіньківського районного суду для розгляду надійшли матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.
З позову вбачається, що ОСОБА_1 є батьком сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після припинення сімейних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник спір щодо порядку спілкування та участі у вихованні дитини. 27.01.2026 року органом опіки та піклування було надано висновок щодо визначення способу спілкування з дитиною ,яким передбачено перебування дитини виключно на території матері, а в подальшому на нейтральній території із фактичним контролем із боку матері. Зазначений висновок має рекомендаційний характер і позивач з ним не погоджується, оскільки він безпідставно обмежує його право на особисте спілкування з дитиною, не передбачає перебування дитини на його території, фактично виключає можливість спілкування без присутності матері без наведення доказів необхідності такого обмеження ,не містить висновків про існування будь-якої загрози для дитини з його боку. ОСОБА_1 не позбавлений і не обмежений у батьківських правах, не перебуває на будь-яких обліках ,не вчиняв дій ,які могли б зашкодити дитині. Має належні умови для перебування дитини за місцем його проживання. Вважає що постійна присутність матері під час побачень не є обов`язковою умовою та не відповідає принципу рівності батьків, а також перешкоджає формуванню самостійного емоційного зв`язку між батьком і дитиною . Враховуючи вищевикладене звернувся з позовом до суду в якому просить ухвалити рішення та визначити спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановити порядок спілкування ,який передбачає регулярні побачення без обов`язкової присутності матері, можливість перебування дитини на території батька, поступовий характер спілкування без ночівель на початковому етапі. Висновок органу опіки та піклування врахувати критично ,як такий що має рекомендаційний характер.
Пропонований графік спілкування батька з дитиною:
1.Початковий етап ( перші два місяці після рішення суду)
Двічі на тиждень
Вівторок 18.30-21.00
Субота 9.00-12.00
Місце спілкування: на території батька за адресою: АДРЕСА_1 а
Умови:
Без присутності матері;
Без ночівель;
Батько самостійно забезпечує належні умови перебування дитини.
2. Другий етап (після 2 місяців регулярних побачень)
Двічі на тиждень:
Вівторок 18.30-21.00
Субота 09.00–19.00
Місце: територія батька; можливі прогулянки на відкритому повітрі.
Умови:
Без присутності матері;
Без ночівель.
3. Подальший етап (після досягнення дитиною 2 років)
Двічі на тиждень:
Вівторок18.30-21.00
Субота 09.00–19.00
Місце: територія батька; прогулянки, відвідування дитячих локацій.
Умови: без обов`язкової присутності матері; можливість поступового переходу до ночівель —за окремою домовленістю або додатковим рішенням суду.
Ухвалою судді від 06.02.2026 року відкрито загальне позовне провадження. 
24.02.2026 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позов в якому вона зазначила, що позовні вимоги не відповідають найкращим інтересам малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не враховують його віку, стану здоров`я, передчасного народження, психоемоційної вразливості, наявності грудного вигодовування та фактичної перерви у спілкуванні з ініціативи позивача. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, ст. 7, 141,157,159 Сімейного кодексу України при вирішенні спору між батьками суд зобов`язаний виходити виключно з найкращих інтересів дитини. Мирослав народився передчасно, що свідчить про його підвищену фізіологічну та емоційну вразливість. На даний час йому 1 рік 6 місяців це період формування базової довіри та стабільної прив`язаності до основного доглядача. Мирослав: має сильну емоційну прив`язаність до матері; негативно реагує на тривале розлучення; продовжує перебувати на грудному вигодовуванні перед сном; потребує стабільного режиму дня та сну. Грудне вигодовування перед сном є важливим елементом формування, відчуття безпеки. Запропонований позивачем графік (перебування до 21:00, без матері, на іншій території) порушує режим сну та може: спричинити підвищену тривожність; викликати порушення сну; призвести до регресу, розвитку; негативно вплинути на психоемоційний стан ОСОБА_4 . З грудня 2025 року позивач фактично не здійснює регулярного спілкування з сином. Стабільний емоційний контакт між батьком і ОСОБА_4 на даний час відсутній. У таких умовах встановлення тривалих самостійних побачень без адаптаційного періоду є передчасним та непропорційним. Позивач заявляє про намір знайомити ОСОБА_4 зі своєю новою сім`єю. Сам по собі факт створення нової сім`ї не є порушенням закону. Однак різке включення малолітньої дитини, яка не має сформованого стабільного, контакту з батьком, до нового соціального середовища без адаптаційного періоду може призвести до емоційної дестабілізації. Позивач фактично просить встановити порядок який відповідає віку дитини 3-4 років. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог встановити поступовий ,адаптаційний порядок спілкування ,який відповідає віку та психологічному стану дитини ( а.с.35-36).
Ухвалою суду від 25.02.2026 року забезпечено позов встановлено тимчасовий порядок спілкування батька з малолітньою дитиною до набрання законної сили рішенням суду, а саме: щовівторка з 18:30 до 20:00; щосуботи з 09:00 до 12:00 з можливістю перебування дитини на території проживання батька, з присутністю матері ( а.с.42-43).
25.02.2026 року від позивача ОСОБА_1 надійшли заперечення на відзив в яких він зазначив, що посилання відповідача на емоційний стан дитини як підставу для обмеження побачень однак відсутні висновки психолога або інші належні та допустимі докази ,які б підтверджували шкоду від його спілкування з сином ,саме відповідач систематично перешкоджає його спілкуванню з дитиною що унеможливлює формування стабільного емоційного зв`язку. Щодо тверджень про його відмову від зустрічей є недостовірними . Раніше відповідач не заперечувала проти перебування дитини з ним з 08:00 до 22:00 навіть у період грудного вигодовування ,твердження відповідача що зустрічі з батьком є стресом для дитини та потребують адаптації такі твердження є нелогічними та свідчать про відсутність реального занепокоєння інтересам дитини, просить визнати доводи відзиву необгрунтованими та такими, що не підтверджені належними доказами. Визначити спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з сином без обов`язкової постійної присутності матері на його нейтральній території ( а.с.44-45).
26.02.2026 року від відповідача ОСОБА_2 надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких вона просить врахувати вікові особистості розвитку малолітнього ОСОБА_4 станом на 1 рік 6 місяців, врахувати принцип поступової адаптації при визначенні порядку спілкування батька з дитиною визнати безпідставними твердження позивача про зловживання нею процесуальними правами ,відмовити у задоволенні позовних вимог , визначити порядок спілкування, який відповідає віку ,емоційному стану та розвитку малолітнього ОСОБА_4 ( а.с.47-48).
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних матеріалів справи ,позовні вимоги підтримує в повному обсязі ,додаткових клопотань не має ( а.с.68), крім цього надіслав до суду клопотання про пришвидшення розгляду справи ( а.с.32).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася ,надіслала до суду заяву в якій просила провести розгляд справи за її відсутності та при винесенні рішення просила врахувати вік дитини ОСОБА_3 ,якому на даний час виповнилося 1 рік 9 місяців ,який проживає разом з нею та безпосередньо прив`язаний та прихильний до матері, вона не заперечує проти спілкування батька з сином ,але заперечує щоб він забирав сина з собою без її присутності ,оскільки незрозуміло куди саме він бажає його забирати ,які умови його проживання , докази у справі відсутні, рішенням виконавчого комітету від 27.01.2026 року визначено участь батька у спілкуванні та вихованні сина ,яке на даний час є дійсним ,крім цього просила врахувати що на даний час на території України діє воєнний стан позивач ОСОБА_1 є військовозобов`заним та в будь який час може бути мобілізований ,що може потягти наслідки хвилюванні під час самостійного перебування його з сином.
Третя особа виконавчий комітет, як орган опіки та піклування Київської районної в м. Полтава раді у судове засідання не з`явився.
Суд, прийнявши до уваги позовну заяву позивача, заперечення відповідача , клопотання позивача про прискорення розгляду справи, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи проходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається із матеріалів справи, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми), 02.10.2021 року, актовий запис № 1406, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір`ю (а.с.5). Відповідно до копії рішення №24 від 27.01.2026 року виконавчого комітету Київської районної ради в м. Полтава встановлено батькові ОСОБА_1 час для спілкування з малолітнім сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким чином: до травня 2026 року включно щосереди з 18:30 до 21:00 та щосуботи з 09:00до 12:00 за місцем проживання матері малолітньої дитини. З червня 2026 року щосереди з 18:30 до 21 :00 та щосуботи з 09:00 до 19:00 на нейтральній території, погодженій між батьками ( а.с.20-21).
Суд вважає, що встановлений даним рішенням порядок участі батька у вихованні дитини є обґрунтованим, відповідає положенням Закону України «Про охорону дитинства», приписи статей 141, 153, 157 Сімейного кодексу України; ґрунтується на положеннях ст. 51 Конституції України, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, яка є частиною національного законодавства України і якою визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються, зокрема, і на відносини між дитиною та батьком. ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує.
Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Статтею 155 СК України встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а батьківські права не можуть здійснюватися в супереч інтересам дитини.
Згідно вимог статті 157 СК України питання виховання дітей вирішуються батьками спільно.
Закон України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року у статті 111 передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (стаття 114 наведеного вище Закону).
Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні.
Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.
Відповідно до частин другої та третьої статті 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Як вбачається із частини першої статті 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.
Відповідно до частини другої статті 158 Сімейного кодексу України рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.
Згідно вимог частини першої статті 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Відповідно до частини другої статті 159 Сімейного кодексу України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.
Таким чином, суд може визначати способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо).
Як вбачається з положень частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як видно із доводів позовної заяви, а також заперечень відповідача, досліджених судом доказів, між сторонами існує спір щодо спілкування батька із сином.
Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з батьком.
Позбавлення позивача права щодо участі у спілкуванні та вихованні сина може позбавити дитину ОСОБА_3 родинних зав`язків з батьком, любові та турботи з боку останнього, що суперечить приписам Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року.
Як було встановлено під час розгляду справи дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на дату розгляду справи має вік 1 рік 9 місяців ,проживає разом з матір`ю ,відповідачем по справі за адресою АДРЕСА_2 прихильний та прив`язаний до неї , народився передчасно ,що свідчить про його підвищену фізіологічну та емоційну вразливість, батько проживає окремо, але має бажання спілкуватися з сином та просить визначить спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з сином, зазначив запропонований графік спілкування.
Суд вважає, що наявні у справі докази та надані сторонами пояснення свідчать про те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування батька з сином. При визначенні способу участі батька у вихованні сина, з метою забезпечення позитивного психоемоційного стану дитини, у відповідності до вимог та норм СК України, суд враховує вік та стан здоров`я дитини, індивідуальні потреби дитини даного віку, її особисту прихильність, стосунки усередині родини, а також законодавчо закріплені права батьків брати участь у вихованні дитини.
Вирішуючи питання про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною , суд виходить з того, що одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Пріоритетним інтересом є проживання дітей у сім`ї своїх батьків. Мати, батько, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати один одному у здійсненні матір`ю, батьком своїх прав щодо виховання дітей. Таким чином, позивач має безумовне на рівні з відповідачкою право на спілкування з сином, а також законодавчо закріплений обов`язок на виховання дитини.
Досліджуючи висловлені сторонами пропозиції щодо можливого графіку побачень батька з дитиною, суд бере до уваги рішення №24 від 27.01.2026 року виконавчого комітету Київської районної ради в м. Полтава яким встановлено батькові ОСОБА_1 час для спілкування з малолітнім сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.20-21), перешкоджань участі побачень батька з сином з боку відповідача судом не встановлено, але при вирішенні даного спору суд враховує як права батька на спілкування з дитиною, так і інтереси дитини, яка є малолітньою, зокрема необхідність дотримання режиму дня, та віку дитини. Запропонований Позивачем графік, на думку суду, є надто інтенсивним для дитини віком 1,9 років, передбачає часті зміни місця перебування дитини протягом тижня, що може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини та її режим дня. Для цього віку оптимальними є часті, але короткі зустрічі (без ночівлі) у присутності матері, а місцем зустрічей переважно на території дитини (або в парку), щоб дитина почувалася безпечно, щоб уникнути стресу дитини є небхідною присутність матері.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд не може ґрунтувати рішення на власних здогадках або загальному уявленні про справедливість. Навіть якщо певні обставини здаються очевидними з точки зору повсякденного життя, без належного доказового підтвердження вони не можуть бути покладені в основу судового рішення. Суд не збирає докази замість сторін. Обов`язок доведення покладається на учасників справи.
Суд , надаючи оцінку запропонованим позивачем графіком, бере до уваги вік дитини, її інтереси, відсутності протиправних дій батька стосовно свого сина, бажання бачитися, піклуватися про нього та виховувати його, крім цього враховує те ,що  24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє по даний час, ОСОБА_1 з письмових пояснень відповідачки є здоровим і працездатним , є військовозобов`язаним, і в будь-який момент може бути мобілізований до лав ЗСУ ,а тому перебування дитини нам території батька без участі матері може потягти хвилювання та небезпеку для дитини ,оскільки дитина повинна почуватися  безпечно ,а тому суд приймає до уваги рішення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 27.01.2026 року та звертає увагу сторін на те що матері дитини, та батькові слід налагодити відносини між собою в частині досягнення належного спільного виховання дитини та знайти спільні мирні шляхи вирішення питання щодо можливості періодичного рівномірного спілкування матері, та батька з сином.
Враховуючи вищевикладене суд приймає до уваги те що дитина є малолітньою ,має певний режим дня і в силу свого віку ( 1,9 місяців), не ідентифікує ОСОБА_1 як свого батька та не виявляє жодних ознак прив`язаності до нього, а отже зустрічі мають відбуватись на початку на незначний проміжок часу у звичній для дитини обстановці та в присутності матері. 
В даному випадку має відбуватись поступове зближення батька з дитиною, а отже з урахуванням того, що дитина проживає віддалено, в майбутньому відвідуватиме дитячий садок, інші секції доступні для його розвитку, при цьому як мати так і батько працездатні, з урахуванням саме інтересів дитини та відношення на даний час сина до батька, враховуючи характер стосунків, які склались між батьками дитини та між дитиною і кожним з батьків, вік дитини, суд приходить до висновку, що більш прийнятним спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина будуть зустрічі за наступним графіком: перші два місяці з дня набрання чинності даним судовим рішенням законної сили: “двічі на тиждень у присутності матері дитини -Вівторок 18.30-21.00, Субота 9.00-12.00”. Після 2 місяців регулярних побачень “Вівторок 18.30-21.00, Субота 9.00-12.00 на нейтральній території за погодженням між батьками, при цьому має враховуватись бажання дитини, його емоційний стан та стан здоров`я”. Також суд зазначає , що позивач не надав інформації про помешкання де він би хотів забирати дитину для спілкування на території його проживання та не надав доказів належних умов для перебування дитини такого віку без матері . 
У рішенні від 11.07.2017 року у справі «М.С. проти України», заява №2091/13, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).
У параграфі 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07.12.2006 року, заява №31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.
Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та вважає, що визначений судом спосіб участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком у формі встановлення порядку спілкування відповідатиме інтересам дитини, сприятиме уникненню між сторонами конфліктів, забезпечить спокійний психологічний розвиток та зростання дитини, створить умови для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку на виховання дитини та здійснення його права на особисте спілкування з сином, відповідатиме вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини та саме такий спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з ним у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі вихованні дитини.
Окрім того, суд зауважує, що дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, враховуючи її вік, а також, якщо зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов`язків обумовить це. До того ж дане рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових способів участі позивача у спілкуванні та вихованні сина.
Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Конвенцією про права дитини, Декларацією прав дитини, Законом України «Про охорону дитинства», статями 19, 141, 150, 151, 153, 157-159 Сімейного Кодексу України, статтями 7, 10, 76, 81, 133, 244-245, 259, 263-265, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,третя особа орган опіки та піклування Київської районної в м. Полтава раді про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною – задоволити частково.
Визначити спосіб участі батька ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступним чином :
- перші два місяці з дня набрання чинності даним судовим рішенням законної сили: “двічі на тиждень у присутності матері дитини -Вівторок 18.30-21.00, Субота 9.00-12.00”. 
- після двох місяців регулярних побачень “Вівторок 18.30-21.00, Субота 9.00-12.00 на нейтральній території за погодженням між батьками, при цьому має враховуватись бажання дитини, його емоційний стан та стан здоров`я”. 
Роз`яснити сторонам , що дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, враховуючи вік дитини.
В іншій частині позовних вимог -відмовити
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 - 605 грн 60 коп. судового збору.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя 	О. В. Ситник