Справа № 420/9401/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить:
визнати протиправною дією Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо нарахування і виплати уповноваженій особі ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_2 , ОСОБА_3 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам в березні 2026 року у розмірі 5 000,00 грн;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити уповноваженій особі ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_2 , ОСОБА_3 допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам за березень 2026 року у розмірі 7 000,00 грн, з урахуванням виплаченої суми.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що рішенням 1436474533-2025-3 від 12.11.2025 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначено допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у загальному розмірі 7 000, 00 на місяць з 01.11.2025. 13.03.2026 позивачці виплачено відповідачем 5 000,00 грн за березень 2026.
Позивач не погоджується з діями відповідача щодо нарахування допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у меншому розмірі, ніж передбачено законодавством та рішенням відповідача 1436474533-2025-3 від 12.11.2025 про призначення допомоги у розмірі 7 000,00 грн щомісячно на шестимісячний період, тобто з 01.11.2025 по 30.04.2026.
Ухвалою суду від 07.04.2026 року звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить: 
визнати протиправною дією Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо нарахування і виплати уповноваженій особі ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_2 , ОСОБА_3 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам в березні 2026 року у розмірі 5 000,00 грн;
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо ненарахування і невиплати уповноваженій особі ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_2 , ОСОБА_3 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам в квітні 2026 року у розмірі 7 000,00 грн;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити уповноваженій особі ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_2 , ОСОБА_3 допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам за березень 2026 року, квітень 2026 року у розмірі 7 000,00 грн, з урахуванням виплаченої суми.
Ухвалою суду від 07.05.2026 року прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог.
Ухвалою суду від 15.06.2026 року заяву про зміну предмету позову (вх. ЕС/51114/26 від 25.05.2026 року) – повернуто позивачу.
До суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача вказує, що вимоги позивача, викладені в адміністративному позові, відповідачем не визнаються повністю.
Представник відповідача зазначає, що позивачці за березень 2026 року кошти у розмірі 5000, 00 грн нараховано та включено до виплатних документів банківської установи ПАТ КБ «Приватбанк» у березні 2026 року, дата зарахування 13.03.2026 (інформація з підсистеми “Єдина Інформаційна Система Соціальної Сфери” додається). Кошти за квітень 2026 року у розмірі 7000,00 грн та доплата за березень 2026 року у розмірі 2000,00 грн (загальна сума 9000,00 грн) нараховано та включено до виплатних документів банківської установи ПАТ КБ «Приватбанк» у квітні 2026 року, дата зарахування 23.04.2026 (інформація з підсистеми “Єдина Інформаційна Система Соціальної Сфери” додається). Таким чином, Головне управління не порушувало прав, свобод та інтересів Позивачки, а діяло лише на підставі норм чинного законодавства України. Враховуючи зазначене, дії Головного управління не можуть вважатися протиправними, а позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.
ОСОБА_1 , її чоловік ОСОБА_2 та їх дитина ОСОБА_3 є внутрішньо переміщеними особами, що підтверджується довідками від 22.07.2022 № 5105-5001907567, від 22.07.2022 № 5105-5001907679, від 22.07.2022 № 5105-5001907614.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 1436474533-2025-3 від 12.11.2025 року призначено допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з 01.11.2025 року у загальному розмірі 7 000, 00 грн.
13.02.2026 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області перераховано на картковий рахунок ОСОБА_1 кошти у розмірі 7000,00 грн.
13.03.2026 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області перераховано на картковий рахунок ОСОБА_1 кошти у розмірі 5000,00 грн.
23.04.2026 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області виплачено ОСОБА_1 кошти у розмірі 9000,00 грн.
Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.
20.03.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», якою затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - Порядок №332).
Відповідно до пункту 1 Порядку №332 цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога).
Допомога призначається для забезпечення соціальної підтримки внутрішньо переміщених осіб із числа незахищених верств населення та стимулювання до працевлаштування внутрішньо переміщених осіб працездатного віку.
Пунктом 2 Порядку 5 передбачено, що з 1 серпня 2023 р. допомога призначається на шість місяців внутрішньо переміщеній особі, яка вперше звернулася за призначенням допомоги, та виплачується щомісяця внутрішньо переміщеній особі або уповноваженій особі на внутрішньо переміщену особу у випадку недієздатності отримувача або дитину (далі - уповноважена особа) у такому розмірі:
для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень;
для інших осіб - 2000 гривень.
Допомога призначається на кожну внутрішньо переміщену особу (далі - отримувач), відомості про якого включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.
Допомога призначається за повний місяць, у якому уповноважена особа звернулася за її наданням, незалежно від дати такого звернення.
Згідно з пунктом 3 Порядку №332 з 1 листопада 2023 р. допомога призначається на шість місяців на сім`ю, яка вперше звернулася за призначенням допомоги, та виплачується щомісяця одному з членів сім`ї (далі - уповноважена особа) у такому розмірі:
для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень;
для інших осіб - 2000 гривень.
Допомога призначається на кожного члена сім`ї (далі - отримувач), відомості про якого включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2025 № 765 «Деякі питання призначення та виплати державних соціальних допомог, соціальних стипендій органами Пенсійного фонду України», функції щодо призначення та виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.07.2025 передано до Пенсійного фонду України.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 1436474533-2025-3 від 12.11.2025 року призначено допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з 01.11.2025 року у загальному розмірі 7 000, 00 грн., а саме:
ОСОБА_3 – 3000 грн.
ОСОБА_1 – 2000 грн.
ОСОБА_2 – 2000 грн.
Однак, 13.03.2026 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області перераховано на картковий рахунок ОСОБА_1 кошти у розмірі 5000,00 грн.
Відтак, позивачем ОСОБА_1 березні 2026 року отримано виплату допомоги на проживання у розмірі 5 000,00 грн., що не узгоджується з приписами Порядку №332 та сумою, визначеною рішенням № 1436474533-2025-3 від 12.11.2025 року.
При цьому, 23.04.2026 року ОСОБА_1 виплачено кошти допомоги на проживання у загальному розмірі 9000,00 грн., зокрема за квітень 2026 року у розмірі 7000,00 грн. та доплата за березень 2026 року у розмірі 2000,00 грн., що підтверджується наданою до суду інформацією з підсистеми “Єдина Інформаційна Система Соціальної Сфери”, та не заперечується позивачем. 
Проте, суд зауважує, що виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам є щомісячною виплатою, розмір якої чітко визначений Порядком №332.
Разом з тим, відповідачем, суб`єктом владних повноважень, не наведено будь-яких обґрунтувань щодо правомірності виплати позивачу допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі, меншому, аніж визначено чинним законодавством, а також щодо своєчасної здійснення такої виплати.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області допущено протиправні дії щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_2 , ОСОБА_3 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам в березні 2026 року у розмірі 5 000,00 грн.
В той час, позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо ненарахування і невиплати уповноваженій особі ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_2 , ОСОБА_3 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам в квітні 2026 року у розмірі 7 000,00 грн; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити уповноваженій особі ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_2 , ОСОБА_3 допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам за березень 2026 року, квітень 2026 року у розмірі 7 000,00 грн, з урахуванням виплаченої суми.
Однак, з матеріалів справи вбачається та не заперечується учасниками справи, що 23.04.2026 року ОСОБА_1 виплачено кошти допомоги на проживання у загальному розмірі 9000,00 грн., зокрема за квітень 2026 року у розмірі 7000,00 грн. та доплата за березень 2026 року у розмірі 2000,00 грн., чим фактично поновлено права та законні інтереси позивача, задля захисту яких він звернувся до суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом:
- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_2 , ОСОБА_3 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам в березні 2026 року у розмірі 5 000,00 грн.
Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні та оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Судові витрати розподілити відповідно до ст.139 КАС України. 
Керуючись статтями 9, 12, 139, 242-246, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_2 , ОСОБА_3 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам в березні 2026 року у розмірі 5 000,00 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.
Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).
Відповідач: Головне управління ПФУ в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, адреса: вул. Канатна, 87, м. Одеса, 65012).

Суддя П.П. Марин