Справа № 685/385/26
Провадження № 2/685/457/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е
24 червня 2026 року 	селище Теофіполь	

Теофіпольський районний суд Хмельницької області
в складі головуючої судді  Бурлак Г.І.
з участю секретаря     Ковальчука О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Теофіполь
справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
встановив:
позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що 10.01.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 6318851 в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п. 6 кредитного договору, Порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації позичальника. Відповідно до п.2.1. кредитного договору, кредитні кошти надаються ТОВ «МІЛОАН» позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №6318851 від 10.01.2025 щодо сплати суми кредиту та комісії не виконав, у зв`язку із чим утворилася заборгованість. 24 листопада 2025 року між ТОВ «МІЛОАН» та позивачем укладено договір факторингу № 24112025, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, які вказані у Реєстрі боржників включно з правом вимоги і за кредитним договором № 6318851 від 10.01.2025 року. Відповідно до Реєстру боржників ТОВ «ФК «ЄАПБ» (позивач) набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 30 950 грн, з яких: 5000 грн – сума заборгованості за основним зобов`язанням; 1250 грн – сума заборгованості по комісії за надання кредиту; 14700 грн – сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; 10000 грн – сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня). 
Крім того, 18 квітня 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії (Надійний) № 8611515, згідно з умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти «Кредит», на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника з використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Відповідно до п.п. 5.6 кредитного договору цей договір укладений шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір в електронній формі та його підписання сторонами шляхом використання електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №8611515 від 18.042025 щодо сплати суми кредиту, відсотків та комісії не виконав, у зв`язку із чим утворилася заборгованість. 27.03.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та позивачем укладено договір факторингу № 27/03/25, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, зокрема і за кредитним договором №86611515 від 18.04.2025. Відповідно до Реєстру боржників №13 від 26.08.2025 до Договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» (позивач) набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 11183,85 грн, з яких: 2 900 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 1983,60 грн – сума заборгованості за відсотками; 5800 грн – неустойка; 500,25 грн – комісія за надання кредиту. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №6318851 від 10.01.2025 у розмірі 30 950 грн,  за кредитним договором №8611515 від 18.04.2025 у розмірі 11 183,85 грн, а також 2662,40 грн судового збору.
Позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, в суд не з`явився, подав клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи у відсутності його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до ст.128 ЦПК України, до суду повернувся поштовий конверт з судовою повісткою надісланий відповідачу із відміткою пошти «адресат відсутній».
Суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи.
Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.
Відповідно до статті 207, 626,628 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.  Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.  Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).  Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Ст. 1054, 1049 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 526, 253 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. У відповідності до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах . Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній 
формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
В судовому засіданні встановлено, що 10.01.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений договір про споживчий кредит № 6318851 шляхом підписання договору одноразовим ідентифікатором 141511. Згідно з умовами договору, відповідач отримав кредит у сумі 5000 грн, шляхом перерахунку на банківський рахунок відповідача (реквізити платіжної картки НОМЕР_1 , строком на 345 днів – по 21.12.2025, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,97% в день, реальна річна процентна ставка – 3257,21 % річних, комісія за надання кредиту - 1250 грн, яка нараховується за ставкою 25% відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п.1.5.1 договору), комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) (за весь строк кредитування) - 15400 грн, що нараховується за ставкою 14% від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені Графіком платежів, який є додатком №1 до цього Договору (п.1.5.2 договору). Згідно з платіжним дорученням № 145954858 від 10.01.2025 ОСОБА_1 на його кредитну карту НОМЕР_1 перераховано 5000 грн (призначення платежу: кошти згідно договору 6318851). Як доказ наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором №6318851 від 10.01.2025, позивач надав відомість про щоденні нарахування та погашення, згідно з якою сума боргу відповідача становить 30 950 грн, з яких: 5000 грн – сума заборгованості за основним зобов`язанням; 1250 грн – сума заборгованості по комісії за надання кредиту; 14700 грн – сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; 10000 грн – сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня). 24 листопада 2025 року між ТОВ «МІЛОАН» та позивачем укладено договір факторингу № 24112025, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, які вказані у Реєстрі боржників включно з правом вимоги і за кредитним договором № 6318851 від 10.01.2025 року, що підтверджується змістом: договору факторингу від 24.11.2025, акта приймання-передачі та витягом з реєстру боржників, платіжної інструкції.
Суд розглядає позов і визначає розмір заборгованості виходячи з умов договору та вимог закону (постанова Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 03.08.2022 у справі № 156/268/21).
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідач не надав суду доказів того, що електронний платіжний засіб НОМЕР_1 на який перераховані 10.01.2025 кредитні кошти в сумі 5000 грн, та номер телефону НОМЕР_2 , за допомогою якого було підписано кредитний договір одноразовим ідентифікатором 141511, належить не йому, тому суд вважає, що у відповідача наявна заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором №6318851 від 10.01.2025 у розмірі 5000 грн, з яких: 5000 грн – тіло кредиту, тому позов в цій частині необхідно задовольнити.
Також судом встановлено, що 18.04.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії (Надійний) №8611515 у формі електронного документа з використанням електронного підпису позичальника 737312, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надав відповідачу кредит у розмірі 2900 грн, шляхом перерахунку на банківський рахунок відповідача (реквізити платіжної картки НОМЕР_3 , на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит у погоджений умовами договору строк (363 днів, дата повернення кредиту – 15.04.2026) та сплатити проценти за користування кредитом (денна процентна ставка 0,95%) (п.2.2.8 кредитного договору), реальна річна процентна ставка становить 3194,73% (п.2.3 кредитного договору), комісію за надання кредиту у розмірі 17,25% від суми кредиту, що становить 500,25 грн (п.2.2.8 кредитного договору). Відповідач підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором 737312, а ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» перераховано суму кредиту в розмірі 2900 грн. Вказане підтверджується змістом : договору кредитної лінії №8611515 від 18.04.2025, який підписаний одноразовим ідентифікатором 737312, який відправлений на номер телефону НОМЕР_4 , доказом перерахування коштів відповідно до кредитного договору є довідка ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» від 14.04.2026, відповідно до якої 18.04.2025 на платіжну картку № НОМЕР_3 , номер платежу 73f2e4fd-ea70-4ac6-8c2e-8be7575448e5 зараховано 2900 грн, отримувач ОСОБА_2 . Як доказ наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором №8611515 від 18.04.2025, позивач надав розрахунок заборгованості, згідно з яким сума боргу відповідача становить 11183,85 грн, з яких: 2900 грн – сума заборгованості за основним зобов`язанням; 1983,60 грн – сума заборгованості за відсотками, 5800 грн – неустойка, 500,25 грн – комісія за надання кредиту. 27.03.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та позивачем укладено договір факторингу № 27/03/25, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, зокрема і за кредитним договором №86611515 від 18.04.2025, що підтверджується змістом: договору факторингу та додатковою угодою №8 до нього від 27.03.2025, акта приймання-передачі та витягом з реєстру боржників №13, платіжної інструкції.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідач не надав суду доказів того, що електронний платіжний засіб НОМЕР_3 на який перераховані 18.04.2025 кредитні кошти в сумі 2900 грн, та номер телефону НОМЕР_5 , за допомогою якого було підписано кредитний договір №8611515 одноразовим ідентифікатором 737312, належить не йому, тому суд вважає, що у відповідача наявна заборгованість за тілом кредиту, відсотками та комісією за надання кредиту за договором кредитної лінії №8611515 від 18.04.2025, у розмірі 5383,85 грн, з яких: 2900 грн – тіло кредиту, 1983,60 грн – сума заборгованості за відсотками, 500,25 грн – комісія за надання кредиту, тому позов в цій частині необхідно задовольнити.
Що стосується позовних вимог в частині стягнення комісій та неустойки за кредитними договорами №6318851 від 10.01.2025 та № 8611515 від 18 квітня 2025, суд зазначає наступне: 
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
В розумінні ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит № 6318851 від 10.01.2025 є споживчим кредитом.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. 
Ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» передбачає, що до загальних витрат за договором відносяться, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Надання кредиту – це обов`язок кредитодавця, передбачений ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст. 1054 ЦК України, чинне законодавство України не передбачає комісії за видачу кредиту, а умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо комісії за видачу кредиту є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». 
Враховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку послуг, які включаються у поняття «комісія за надання кредиту» «комісія за обслуговування» які б виходили за межі переліку, визначеного ЗУ «Про споживче кредитування» і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення щодо обов`язку позичальника сплатити комісію за надання кредиту у розмірі 25% від суми кредиту, що становить 1250 грн, а також комісію за обслуговування кредиту у розмірі 14700 грн за кредитним договором №6318851 від 10.01.2025 та положення щодо 17,25% комісії за надання кредиту, що становить 500,25 грн за кредитним договором № 8611515 від 18 квітня 2025 є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.
Вказане узгоджується із правовим висновком об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2023 року у справі №204/224/21.
На підставі викладеного, суд вважає що вимоги позивача щодо стягнення 15950 грн заборгованості за комісією за договором про споживчий кредит № 6318851 від 10.01.2025 та комісії 500,25 грн за кредитним договором № 8611515 від 18 квітня 2025 задоволенню не підлягають.
Що стосується позовних вимог в частині стягнення неустойки (штраф,пеня) передбачених п.4 договору про споживчий кредит № 6318851 від 10.01.2025 у розмірі 10000 грн та п.9 договору кредитної лінії №8611515 від 18.04.2025 у розмірі 5800 грн, то суд зазначає наступне:
Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX в Україні введений воєнний стан, тому в частині стягнення 15 800 грн неустойки необхідно відмовити.
Враховуючи, що позов задоволено на 24,64 %, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 656,01 грн судового збору (2662,40 грн х 24,64%).
Керуючись ст. 526, 638, 1048, 1054 ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування», ст.12, 81, 89, 263-265 ЦПК України, районний суд, 
ухвалив:
позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження юридичної особи: 07400, Київська обл., Броварський р-н, місто Бровари, вул. Лісова, будинок 2, реквізити IBAN № НОМЕР_7 у АТ «ТАСкомбанк») заборгованість : за кредитним договором №6318851 від 10.01.2025 в сумі 5000 грн, за кредитним договором №8611515 від 18.04.2025 в сумі 4883,60 грн, а також 656,01 грн судового збору.
В частині позовних вимог щодо стягнення 16450,25 грн комісій та 15 800 грн неустойки (штраф,пеня) - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.  Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.  Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.  Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Хмельницького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження  - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.  Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 статті 358 цього Кодексу.

Головуюча