ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 червня 2026 року м. Житомир справа № 240/28787/25
категорія 106030200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 100000 гривень пропорційно із розрахунку на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв"язку з отриманою травмою під час захисту Батьківщини та у зв`язку з перебуванням у відпустках для лікування у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновками (постановами) військово-лікарських комісій у період з 11.07.2022 по 09.10.2022, за кодом економічної класифікації видатків 2112 "Грошове забезпечення військовослужбовців", з урахування фактично здійснених виплат;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 100000 гривень пропорційно із розрахунку на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв"язку з отриманою травмою під час захисту Батьківщини та у зв`язку з перебуванням у відпустках для лікування у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновками (постановами) військово-лікарських комісій у період з 11.07.2022 по 09.10.2022, за кодом економічної класифікації видатків 2112 "Грошове забезпечення військовослужбовців", з урахування фактично здійснених виплат.
Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач у відзиві просить у задоволенні позову відмовити.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 ( далі - позивач) проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно довідки про обставини травми від 05.06.2022 №842/717, 19.03.2022 ОСОБА_1 одержав закритий перелом діафізу обох кісток правої гомілки зі зміщенням (19.03.2022), стан після накладання КДА на праву гомілку (22.03.2022). Травма пов`язана із Захистом Батьківщини.
Згідно виписки №3705 Комунальне некомерційне підприємство "Обласна клінічна лікарня ім.О.Ф.Гербачевського" Житомирської обласної ради, військовослужбовець перебував на стаціонарному лікуванні у період з 20.03.2022 по 31.03.2022, у зв`язку з отриманою травмою.
Відповідно до довідки ВЛК №14 Комунального некомерційного підприємства "Обласна клінічна лікарня ім.О.Ф.Гербачевського" Житомирської обласної ради, військовослужбовцю було надано 30 календарних днів відпустки за станом здоров`я.
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1050(22), ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 14.04.2022 по 26.04.2022, у зв`язку з отриманою травмою.
Згідно виписки №2851, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 26.04.2022 по 04.05.2022, у зв`язку з отриманою травмою.
Відповідно до довідки ВЛК від 04.05.2022 №141 Комунального підприємства "Лікарня №2 ім.В.П.Павлусенка" Житомирської міської ради, військовослужбовцю було надано 30 календарних днів відпустки за станом здоров`я.
Відповідно до перевідного епікризу №2716 Військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 11.07.2022 по 19.07.2022, у зв`язку з отриманою травмою.
Відповідно до виписки-епікризу №2763, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 19.07.2022 по 29.07.2022, зокрема, у зв`язку зі сповільненоконсолідуючим переломом с/3 діафізів.
Відповідно до виписки №2973, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 01.08.2022 по 10.08.2022, у зв`язку з неправильно консолідуючим переломом (19.03.2022) кісток правої гомілки в середній третині.
Відповідно до довідки ВЛК від 09.08.2022 №802, військовослужбовцю було надано відпустку 30 календарних днів, внаслідок травми важкого ступеня.
Відповідно до довідки ВЛК від 09.09.2022 №3079, військовослужбовцю було надано відпустку 30 календарних днів, внаслідок травми важкого ступеня.
На адресу військової частини 14.02.2025 було направлено адвокатський запит з приводу ініціювання виплати додаткової грошової винагороди ОСОБА_1 у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні та у відпустках за станом здоров`я.
Згідно витягу з протоколу засідання ВЛК ЦВЛК ЗС України від 14.03.2025 №2025-0314-1100, у довідках ВЛК від 29.03.2022 №14, госпітальної ВЛК в/ч НОМЕР_2 від 09.08.2022 та від 09.09.2022 №3079 було відмінено причинний зв`язок тяжкої травми та пов`язано із захистом Батьківщини.
У відповідь на запит відповідач надав довідку про нараховані та виплачені щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення відповідно до "Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затвердженого наказом МОУ від 07.06.2018 №260.
Згідно наданих довідок встановлено, що позивачу було виплачено додаткову винагороду із розрахунку 100 000. 00 грн на місяць в наступних розмірах:
березень 2022 року - 100 000, 00 грн (за 31 день);
квітень 2022 року - 100 000, 00 грн (за 30 днів);
травень 2022 року - 100 000, 00 грн (за 31 день);
червень 2022 року - 93 000, 00 грн (за 27 днів);
липень 2022 року - 41 290,32 грн (за 5 днів).
Позивач вважає, що відповідач протиправно не виплати додаткову винагороду із розрахунку 100 000, 00 грн. за наступні періоди перебування на лікуванні та перебування у відпустках для лікування, наданих ВЛК з 11.07.2022 по 09.10.2022.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до абзацу першого пункту 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 листопада 1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з пунктами другим-третім статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абзаци перший, другий пункту 4 статті 9 Закону №2011-XII).
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Пунктами 2 та 4 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", визначено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Кабінету Міністрів України невідкладно: 1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні; 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.
На момент виникнення спірних у цій справі відносин, як станом і на час розгляду судом цієї адміністративної справи, строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
Відповідно до статті 1 Закону України від 12.05.2015 №389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" (далі - Закон №389-VIII в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Статтею 16 Закону №389-VIII передбачено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №168.
Абзацом 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168 у редакції яка діяла впродовж спірних у даній справі періодів) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Відповідно до абзацу 1 пункту 1-2 Постанови №168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Також Постановою №168 (у редакції, чинній на час спірних у даній справі періодів) передбачено, що до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Пунктом 11 Розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (далі - Порядок №260 в редакції, чинній на час спірних у даній справі періодів) передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
При цьому пунктами 9, 10 Розділу XXXIV Порядку №260 встановлено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Згідно пункту 12 Розділу XXXIV Порядку №260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Отже, виплата додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць, виплачується, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
При цьому Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода. Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.
Також положеннями Постанови №168 передбачено право військовослужбовців на виплату їм додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн з розрахунку на місяць пропорційно часу перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Конструкція зазначених вище норм передбачає, що підставами для включення військовослужбовця (в даному випадку - позивача) до наказу про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, є:
- отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;
- перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;
- перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Додаткова винагорода в розмірі 100000 грн. виплачується відповідно до наказу командира військової частини за період перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Постанова № 168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладений у постановах Верховного Суду від 16.05.2024 у справі № 520/16191/23 та від 27.11.2024 у справі № 380/20587/23.
Спірним у даній справі є наявність підстав для виплати позивачу додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн. пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у зв"язку з отриманою травмою під час захисту Батьківщини та у відпустках після лікування у зв"язку з отриманням тяжкої травми (поранення) за період з 11.07.2022 по 09.10.2022.
Згідно довідки про обставини травми від 05.06.2022 №842/717, 19.03.2022 ОСОБА_1 одержав закритий перелом діафізу обох кісток правої гомілки зі зміщенням (19.03.2022), стан після накладання КДА на праву гомілку (22.03.2022). Травма пов`язана із Захистом Батьківщини.
Що стосується спірного періоду, відповідно до перевідного епікризу №2716, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 11.07.2022 по 19.07.2022, у зв`язку з отриманою травмою.
Відповідно до виписки-епікризу №2763, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 19.07.2022 по 29.07.2022, зокрема, у зв`язку зі сповільненоконсолідуючим переломом с/3 діафізів.
Відповідно до виписки №2973, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 01.08.2022 по 10.08.2022, у зв`язку з неправильно консолідуючим переломом (19.03.2022) кісток правої гомілки в середній третині.
Відповідно до довідки ВЛК від 09.08.2022 №802, військовослужбовцю було надано відпустку 30 календарних днів, внаслідок травми важкого ступеня.
Відповідно до довідки ВЛК від 09.09.2022 №3079, військовослужбовцю було надано відпустку 30 календарних днів, внаслідок травми важкого ступеня.
Згідно витягу з протоколу засідання ВЛК ЦВЛК ЗС України від 14.03.2025 №2025-0314-1100, у довідках ВЛК від 29.03.2022 №14, госпітальної ВЛК в/ч НОМЕР_2 від 09.08.2022 та від 09.09.2022 №3079 було відмінено причинний зв`язок тяжкої травми та пов`язано із захистом Батьківщини.
Таким чином, у спірний період, окрім 30.07.2022, позивач перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з травмою, пов`язаним із захистом Батьківщини, та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Вказане свідчить, про те, що позивач має право на виплату за період з 11.07.2022 по 29.07.2022 та з 01.08.2022 по 09.10.2022 додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн.
Разом, з тим, з наданих довідок про грошове забезпечення вбачається, що позивачу не виплачено додаткову винагороду із розрахунку 100 000, 00 грн за періоди перебування на лікуванні та перебування у відпустках для лікування, наданих ВЛК: з 11.07.2022 по 19.07.2022; з 19.07.2022 по 29.07.2022; з 01.08.2022 по 08.10.2022 включно.
Крім того, суд звертає увагу, що з метою встановлення причин та умов можливих безпідставних виплат ОСОБА_1 за період з квітня по жовтень 2022 року та законності перебування вказаного військовослужбовця з 06.06.2022 по 05.07.2022 у відпустці, а також встановлення ступеня вини посадових осіб, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення було призначено службове розслідування наказом від 10.03.2026.
За наслідками проведення службового розслідування складено акт від 20.03.2026, яким встановлено, що за період лікування з 11.07.2022 по 29.07.2022 ОСОБА_1 повинна бути виплачена належна додаткова винагорода з розрахунку 100 000,00 грн на місяць. Підтверджено епікризом від 19.07.2022 та виписко-епікризом від 29.07.2022 , За зазначений період була виплачена додаткова винагорода з розрахунку 30 000,00 грн. ( довідка від 16.01.2026 №6).
За період лікування з 01.08.2022 по 10.08.2022 повинна бути виплачена належна додаткова винагорода з розрахунку 100000,00 на місяць, підтверджено випискою від 10.08.2022 №2973. За зазначений період була виплачена додаткова винагорода з розрахунку 30 000,00 грн (підтверджено довідкою від 16.01.2026 №6).
За період з 11.08.2022 по 09.10.2022 була безпідставно виплачена додаткова грошова допомога з розрахунку 30 000,00 грн. на місяць, оскільки довідки військово-лікаської комісії від 09.08.2022 №802 та від 09.09.2022 №3079, в яких було зазначено, що травма важкого ступеню відповідно до витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії ЦВЖ ЗСУ від 14 березня 2025 року № 2025-D314-1110 були відмінені. Зазначено, що травма пов`язана із захистом Батьківщини. 
Службове розслідування вважати завершеним.
Начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 , на підставі пункту 15 розділу І "Загальні положення", пункту 5 розділу XVI "Преміювання", пункту 15 розділу XXXIV "Особливості виплати додаткової винагороди на період да воєнного стану" наказу МОУ від 07.06.2018 №260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", здійснити перерахунок грошових виплат ОСОБА_1 за період з березня по жовтень 2022 року та виплатити недоотримані ним кошти.
Начальнику адміністративної групи штабу військової часзнни НОМЕР_1 , внести зміни до відповідного наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.07.2022 та вважати старшого солдата ОСОБА_1 таким, що вибув 10.07.2022 з оперативної групи міста Житомир до шпиталю військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 .
Зміст вказаного акту свідчить про те, що відповідач фактично визнав за позивачем право на виплату додаткової винагороди із розрахунку 100000,00 грн. пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустках для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії за період з 11.07.2022 по 29.07.2022 та з 01.08.2022 по 08.10.2022 включно.
Разом з тим, доказів нарахування та виплати позивачу за вказаний період додаткової винагороди із розрахунку 100000,00 грн. відповідач не надав, тому така бездіяльність визнається протиправною
Крім того, 01.08.2022 старший солдат ОСОБА_1 вибув з оперативної групи військової частини в районі АДРЕСА_1 до шпиталю військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині НОМЕР_1 ) від 01.08.2022 №196.
Таким чином, за 30.07.2022 військовослужбовець ОСОБА_1 не мав підстав для виплат додаткової винагороди із розрахунку 100 000,00 грн. на місяць, тому вимоги у цій частину задоволенню не підлягають. Також відсутні підстави для виплати позивачу вказаної винагороди за 09.10.2022, оскільки позивач перебував у відпустці після лікування тяжкого поранення по 08.10.2022 включно.
Враховуючи викладене, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом зобов"язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" з розрахунку 100 000 грн. пропорційно дням перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії з 11.07.2022 по 29.07.2022 та з 01.08.2022 по 08.10.2022 включно , з урахуванням виплачених сум.
При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Інші доводи та заперечення сторін не спростовують вище встановленого судом та не мають визначального значення для вирішення спору по суті.
Судом враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За приписами ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
У постанові від 19 березня 2020 року у справі № 640/6209/19 Верховний Суд зазначав, що за загальним правилом, питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи. Разом з тим, КАС України передбачені випадки, коли суд може вирішити питання розподілу судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, а саме: 1) якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат (частина третя статті 143); 2) у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат (частина шоста статті 143); 3) якщо це питання не було вирішено (пункт 3 частини першої статті 252).
Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Частиною 4 ст.161 КАС України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Системний аналіз вищенаведених норм права, з врахуванням правових висновків Верховного Суду, дає підстави для висновку, що під час розгляду справи судом, останній зобов`язаний у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи, вирішити питання розподілу усіх судових витрат, про які заявила сторона, з урахуванням результату розгляду справи. За загальним правилом, усі докази понесених судових витрат мають бути надані сторонами до закінчення розгляду справи.
Суд звертає увагу, що розгляд даної справи відбувався у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, що не передбачає проведення судових дебатів.
При зверненні до суду з даним позовом позивач був звільнений від сплати судового збору. 
У той же час, до матеріалів справи наданий ордер на представництво інтересів позивача адвокатом Черніковим Денисом Юрійовичем, однак, будь-якого договору, акту виконаних робіт, платіжних документів про оплату наданих послуг чи інших доказів, які б надавали можливість суду встановити понесені судові витрати не надано.
Крім того, позивачем не надано заяви щодо здійснення розподілу судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу судових витрат.
Керуючись статтями 77,134,139,242-246, 295 КАСУ, 

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ), про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" з розрахунку 100 000 грн. пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії з 11.07.2022 по 29.07.2022 та з 01.08.2022 по 08.10.2022 включно. 
Зобов"язати військову частину НОМЕР_1 арахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" з розрахунку 100 000 грн. пропорційно дням перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії з 11.07.2022 по 29.07.2022 та з 01.08.2022 по 08.10.2022 включно, з урахуванням виплачених сум.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос

02.06.26