ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

25 травня 2026 року	Справа №160/32893/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
17.11.2025 року ОСОБА_1 звернувся через підсистему "Електронний суд" до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просить суд:
- визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 2-го корпусу Національної гвардії України “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди, передбаченої пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 2-го корпусу Національної гвардії України “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” здійснити виплату на користь ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду у розмірі 1 000 000 гривень, передбаченої пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13.10.2018 року позивач почав проходити строкову військову службу (строкова військова служба у Військовій частині НОМЕР_2 (окремий батальйон охорони і забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 )) та закінчив її проходження 07.04.2020 року. 18.08.2020 року позивачем було укладено контракт про проходження військової служби з Військовою частиною НОМЕР_3 , коли йому виповнилося 22 роки. Це відповідає вимогам Постанови Кабінету Міністрів України, що визначає вікову категорію для укладення контракту (до 25 років). Військова служба позивача триває, починаючи з 10.11.2018 року і по сьогоднішній день. Сукупний термін його безпосередньої участі у бойових діях становить понад шість місяців, що відповідає критеріям, визначеним чинною Постановою Кабінету Міністрів України щодо надання статусу учасника бойових дій та підтверджує виконання ним усіх необхідних умов для отримання одноразової грошової винагороди. Факт безпосередньої участі позивача у бойових (спеціальних) завданнях підтверджується довідкою №595 від 09.09.2021 року та довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, яка видана командиром Військової частини НОМЕР_4 Національної Гвардії України. Таким чином, виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань протягом понад шести місяців безпосередньої участі у бойових діях підтверджує його право на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 гривень відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 року №153 та роз`яснень Міністерства оборони України від 21.03.2025 року. Однак за результатами поданого позивачем рапорту від 11.11.2025 року відповідач відмовив у виплаті одноразової грошової винагороди в розмірі 1 000 000 грн. згідно з постановою КМУ №153. Позивач з такими діями відповідача не погоджується, тому просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.11.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 24.12.2025 року. 
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
09.12.2025 року від Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на адресу суду через підсистему «Електронний суд» надійшов письмовий відзив на позов, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в судовому порядку, виходячи з наступного. З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до матеріалів, доданих до позовної заяви, був призваний на строкову військову службу 13 жовтня 2018 року, а 18 серпня 2020 року уклав «Контракт на проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб рядового складу» із військовою частиною НОМЕР_3 Національної гвардії України. Таким чином датою призову на військову службу позивача є 13 жовтня 2018 року, а датою укладення позивачем контракту на проходження військової служби у лавах Національної гвардії України є 18 серпня 2020 року. Виходячи з дати народження позивача (06.06.1998 року) станом на дату введення воєнного стану в Україні (24.02.2022 року) позивач перебував у віці 21 року. Таким чином позивач станом на 24 лютого 2022 року (дата введення воєнного стану в Україні) вже був діючим військовослужбовцем Національної гвардії України та проходив військову службу за контрактом. 11 лютого 2025 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі – Постанова №153). Вказана Постанова №153 набрала чинності 13 лютого 2025 року. Пунктом 3 Постанови №153 визначено, що учасниками експериментального проекту є: 1) громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби; 2) координатором експериментального проекту є Міністерство оборони; 3) фінансування експериментального проекту здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Абзаци другий та четвертий пункту 4 Постанови КМУ №153 як в редакції Постанови КМУ №387 від 01.04.2025 року (діяла в період з 08.04.2025 року по 06.08.2025 року), так і в редакції Постанови КМУ №942 від 30.07.2025 року (діє з 07.08.2025 року по теперішній час), встановлюють 5 (п`ять) обов`язкових умов, в разі дотримання яких військовослужбовцю може бути виплачена одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах в розмірі 1 млн. гривень (диспозиція правової норми), а саме: 1. Приналежність військовослужбовця на дату виплати до певної категорії: особи рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення; 2. Вік на дату прийняття або призову на військову службу до набрання чинності Постановою № 153 (13 лютого 2025 року): до 25 років; 3. Факт прийняття або призову на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. №64 (тобто після 24 лютого 2022 року); 4. Фактичне проходження служби на дату звернення за вказаною виплатою; 5. Строк безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій: - (абз. 2 п. 4) - безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою №153 (13 лютого 2025 року); - (абз. 4 п. 4) - безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою №153 (13 лютого 2025 року) у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон). В даному випадку в ситуації позивача, ОСОБА_1 , не дотримана (не виконана) 3 (третя) обов`язкова умова, встановлена пунктом 4 Постанови №153 для надання права на отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах в розмірі 1 млн. гривень, адже вказана особа була призвана на строкову військову службу 13 жовтня 2018 року, а пізніше уклала контракт на проходження військової служби 18 серпня 2020 року, тобто обидві ці події відбулися раніше дати введення воєнного стану в України (24 лютого 2022 року), введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. №64. Виходячи з цього на позивача не розповсюджується дія пункту 4 Постанови КМУ №153, тому позивач не може претендувати на отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах в розмірі 1 млн. гривень, передбаченої вказаною правовою нормою. Враховуючи викладене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2026 року продовжено строк розгляду адміністративної справи до 25.05.2026 року.
Згідно довідки начальника відділу управління персоналом від 25.05.2026 року №149 суддя Серьогіна Олена Василівна в період з 29.04.2026 року по 22.05.2026 року перебувала на лікарняному.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був призваний на строкову військову службу 13 жовтня 2018 року, а 18 серпня 2020 року уклав «Контракт на проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб рядового складу» із військовою частиною НОМЕР_3 Національної гвардії України.
Подальше проходження служби позивачем:
- з 13.10.2018 року по 07.04.2020 року - проходив строкову військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 (окремий батальйон охорони і забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 ));
- з 18.08.2020 року – по 09.03.2021 року - проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 Національної гвардії України (НГУ);
- з 09.03.2021 року – по 24.01.2023 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_4 Національної гвардії України (НГУ),
- з 24.01.2023 року – по 31.05.2023 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_4 Національної гвардії України (НГУ);
- з 31.05.2023 року – по 15.06.2023 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України;
- з 15.06.2023 року – по 11.04.2024 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України;
- з 11.04.2024 року – по 31.12.2024 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України;
- з 31.12.2024 року – по 23.01.2025 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України;
- з 23.01.2025 року – по теперішній час – проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.
На даний час позивач продовжує проходити службу у Військовій частині НОМЕР_1 НГУ.
Військова служба позивача триває, починаючи з 10.11.2018 року і по сьогоднішній день.
ОСОБА_1 безпосередньо брав участь у бойових діях у районах ведення воєнних (бойових) дій, а саме:
- з 12 травня 2021 року по 13 серпня 2021 року;
- з 26 квітня 2022 року по 30 травня 2022 року;
- з 26 липня 2022 року по 03 січня 2023 року;
- з 21 січня 2023 року по 21 лютого 2023 року.
Сукупний термін безпосередньої участі позивача у бойових діях становить понад шість місяців, що на його думку, відповідає критеріям, визначеним чинною Постановою Кабінету Міністрів України щодо надання статусу учасника бойових дій та підтверджує виконання ним усіх необхідних умов для отримання одноразової грошової винагороди.
Факт безпосередньої участі позивача у бойових (спеціальних) завданнях підтверджується довідкою №595 від 09.09.2021 року та довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, яка видана командиром Військової частини НОМЕР_4 Національної Гвардії України.
20 червня 2024 року, під час виконання бойового завдання в зоні ведення активних бойових дій, позивач отримав інгаляційне ураження верхніх дихальних шляхів невідомою речовиною, легкого ступеня.
За обставин, під час повномасштабної збройної агресії російської федерації на територію України при виконанні службово-бойового завдання 20.06.2024 року близько 20 години 45 хвилин поблизу н.п. Липні, Харківської області, перебуваючи на позиції відділення «ФОРД», внаслідок ворожого скиду з БпЛА отримав травмування.
В стані алкогольного та наркотичного сп`яніння не перебував.
Відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, наявність незнятої або непогашеної судимості, а також перебування у розшуку - відсутні.
Це підтверджується Витягом з інформаційно-аналітичної системи МВС України «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» № ФОВА-004953872 від 03 листопада 2025 року, виданим Департаментом інформатизації МВС України, в якому зазначено:
- відомості про притягнення позивача до кримінальної відповідальності - відсутні;
- відомості про наявність незнятої або непогашеної судимості - відсутні;
- відомості про перебування у розшуку - відсутні. 
Крім цього, Головним управлінням Національної гвардії України позивачу видано посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_5 .
11.11.2025 року позивачем подано рапорт від 11.11.2025 року відповідачу разом із відповідними додатками, з вимогою здійснити виплату одноразової грошової винагороди в розмірі 1 000 000 грн згідно з постановою КМУ №153.
Листом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 11.11.2025 року №25/102/13-С-116-ЕП позивачу повідомлено, що відповідно до абзацу 2 пункту 4 Постанови одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень виплачується громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX. Оскільки ОСОБА_1 уклав контракт 18.08.2020 року, тобто не під час воєнного стану, під здійснення даної виплати не підпадає.
Позивач, вважаючи протиправною відмову щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди, передбаченої пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 року, звернувся до суду з даним позовом. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частини. 1, 2 статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України» на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який Указами Президента України неодноразово продовжувався та триває на момент розгляду цієї адміністративної справи.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі також Закон №2232-ХІІ), норми якого суд застосовує в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.
За змістом частин 1, 3 статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Частиною 6 статті 2 Закону № 2232-XII визначені види військової служби, зокрема, строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також інші види.
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 14 статті 2 Закону № 2232-XII).
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів, як це передбачено частиною 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII (далі також Закон № 2011-XII)).
За правилами часини 2 статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною 4 статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
11.02.2025 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану», пунктом 2 якої затверджений Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану та форму контракту про проходження громадянами України віком від 18 до 25 років військової служби у Збройних Силах України, Національній гвардії України та Державній прикордонній службі України на посадах осіб рядового складу (далі - Постанова №153).
Відповідно до підпункту 1 пункту 3 Постанови №153, чинної станом на час її прийняття, було установлено, що учасникам експериментального проекту є громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил на посади рядового складу; Збройні Сили; Міністерство оборони; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил;
У подальшому, у Постанову №153 вносились зміни та підпунктом 1 пункту 3 зазначеної постанови, визначено, що учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.
Згідно з пунктом 4 Постанови № 153, в редакції, чинній на момент її прийняття, установлено, що:
особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цієюпостановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.
Аналогічні приписи містить пункт 4 Постанови №153, зокрема, громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. Гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони притягувалися до кримінальної відповідальності, два або більше разів притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується…
Слід зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.2025 року №942 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 року №153», яка набула чинності 07.08.2025 року, внесені зміни до Постанови №153, зокрема, пункт 4 доповнений абзацами такого змісту:
«виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та:
були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу».
Зважаючи на внесені Постановою № 942 зміни до Постанови №153, суд відмічає, що законодавець у такий спосіб усунув прогалини цього нормативного акту щодо права на виплату одноразової грошової винагороди у разі укладення контракту військовослужбовцями, які проходили строкову військову службу.
Позаяк, інше тлумачення приписів Постанови № 153, на переконання суду, не відповідало б меті прийняття Постанови №153 підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану та мало б ознаки дискримінації.
За змістом частини 1 статті 52 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» постанови Кабінету Міністрів України, крім постанов, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування.
Офіційне опублікування постанов Кабінету Міністрів України здійснюється в газеті «Урядовий кур`єр» та Офіційному віснику України, а також в інших офіційних друкованих виданнях, визначених законом. Крім того, акти Кабінету Міністрів України оприлюднюються шляхом їх розміщення на офіційному веб-сайті Кабінету Міністрів України (частина 5 статті 52 Закону України «Про Кабінет Міністрів України»).
Постанова Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» від 11.02.2025 року за №153 опублікована в газеті «Урядовий кур`єр» 13.02.2025 року.
Таким чином, Постанова №153 набрала чинності 13.02.2025 року з дня її офіційного опублікування в газеті «Урядовий кур`єр».
Зі змісту положень Постанови № 153 можна дійти висновку, що реалізація права особи на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 гривень можлива виключно за умови дотримання встановлених цією Постановою вимог, які мають існувати в сукупності, а саме: вік прийняття або призову на військову службу до 25 років; бути особою рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення; бути прийнятим або призваним на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за №64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за № 2102-IX, до набрання чинності цією постановою - 13.02.2025 року у віці до 25 років; проходити військову службу; брати безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (надалі по тексту також - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності вказаною постановою - 13.02.2025 року, або строком менше шести місяців із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених), або менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни; відсутності притягнення до відповідальності два або більше разів за сукупністю дисциплінарних стягнень строку дії яких не закінчився.
Із матеріалів справи встановлено, що період проходження військової служби позивача за контрактом, у тому числі, припадає на час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за №64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за №2102-IX та до набрання чинності Постанови №153 - 13.02.2025 року у віці до 25 років.
Так, 18 серпня 2020 року позивач уклав «Контракт на проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб рядового складу» із Військовою частиною НОМЕР_3 Національної гвардії України на 3 (три) роки.
Станом на 13.02.2025 року (дата набрання чинності Постанови №153) позивач проходив військову службу, що не заперечується відповідачем. Факти притягнення позивача до відповідальності два або більше рази за сукупністю дисциплінарних стягнень, строк дії яких не закінчився, відсутні.
Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_5 , виданого Головним управлінням Національної гвардії України, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.
Факт безпосередньої участі позивача у бойових (спеціальних) завданнях підтверджується довідкою №595 від 09.09.2021 року та довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, яка видана командиром Військової частини НОМЕР_4 Національної Гвардії України.
Беручи до уваги викладені вище обставини, суд вважає, що позивачем дотримані визначені Постановою №153 такі умови для отримання одноразової грошової винагороди як: вік прийняття або призову на військову службу до 25 років; бути особою рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення; бути прийнятим або призваним на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за №64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за №2102-IX, до набрання чинності цією постановою - 13.02.2025 року у віці до 25 років; проходити військову службу.
Тоді як, відповідач у листі від 11.11.2025 року №25/102/13-С-116-ЕП повідомив позивачу про відмову у призначенні одноразової грошової винагороди, передбаченої пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 року, оскільки ОСОБА_1 уклав контракт 18.08.2020 року, тобто не під час воєнного стану, а тому, на думку відповідача, позивач під здійснення даної виплати не підпадає.
Наведений у листі від 11.11.2025 року №25/102/13-С-116-ЕП підхід відповідача до тлумачення приписів Постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 року, на переконання суду, є дискримінаційним та не відповідає меті прийняття Постанови №153 - підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану, оскільки розмежовує одну категорію військовослужбовців, які виконують спільні завдання, з огляду на формальні підстави - дату підписання контракту на проходження військової служби.
Відповідно до статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Слід вказати, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002).
Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002).
Статтею 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях. Збройні Сили України виконують важливі завдання щодо захисту Держави, її суверенітету та територіальної цілісності під час воєнного стану.
Тому питання соціального захисту військовослужбовців, на переконання суду, на сьогодні є особливо важливими та потребують ефективного судового захисту.
За правилами частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суди, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, у першу чергу повинні з`ясувати, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відтак, за встановлених у цій справі обставин, що єдиною підставою відмови у виплаті спірної винагороди слугували твердження відповідача про укладення контракту до моменту ведення військового стану, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 гривень, передбаченої пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню. 
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, тому судові витрати в розмірі 968,96 грн. підлягають стягненню на користь позивача з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України за рахунок його бюджетних асигнувань.
Згідно ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 2-го корпусу Національної гвардії України “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди, передбаченої пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) здійснити нарахуванням та виплату на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 гривень, передбаченої пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 року.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 968,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна