Справа №592/4434/26
Провадження №2-а/592/66/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
01 травня 2026 року          м.Суми
Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:
головуючого - судді Шияновської Т.В.,
з участю секретаря судового засідання Чайки Т.В.,
позивачки ОСОБА_1 ,
представника відповідача Бережної Ю.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,
у с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕНА № 6816270 від 12.03.2026 винесену поліцейським 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Охріменком О.В. щодо притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є військовослужбовцем та учасником бойових дій, відряджена до м. Суми для виконання бойових завдань. Під час руху по м. Суми на автомобілі її незаконно зупинили працівники поліції, не назвавши причину зупинки, вимагали надати страховий поліс на автомобіль. Вона пояснювала, що не є власником транспортного засобу, тому відповідальність за відсутність страхового полісу має нести саме власник, яким є БФ «Траєкторія Єдності», але працівники поліції на її доводи не реагував та виніс відносно неї постанову. 
Ухвалою суду від 20.03.2026 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.
26.03.2026 на виконання сказаної ухвали надано квитанцію про сплату судового збору, а також уточнену позовну заяву.
Ухвалою суду від 27.03.2026 відкрито провадження у справі; призначене судове засідання для розгляду справи по суті.
03.04.2026 за клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено на 01.05.2026.
У поданому відзиві представник відповідача – Департаменту патрульної поліції Національної поліції України просить залишити без змін оскаржувану постанову, а позовну заяву без задоволення. Вказував, що зупинка автомобіля під керуванням позивачки працівником поліції була здійснена на законних підставах з урахуванням отриманих до зупинки транспортного засобу відомостей з офіційної бази даних МТСБУ. Після зупинки працівник поліції повідомив позивачці причину зупинки, роз`яснив вимоги ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Розглянувши в її присутності матеріали адміністративної справи виніс оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Правопорушення та провадження у справі зафіксовано на службовий відеореєстратор.
У судове засідання представники відповідача не з`явились, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, що у відповідності до вимог ч.3 ст.268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши позивачку ОСОБА_1 на підтримку позовних вимог, представника відповідача, яка проти задоволення позову заперечувала, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Так, 12.03.2026 о 10:44 поліцейським 1 взводу 4 роти 1 батальйону УПП в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Охріменком О.В. за адресою м. Суми, вул. Металургів, 2, винесено постанову серії ЕНА № 6816270, якою на позивачку ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с. 5).
За змістом вказаної постанови 12.03.2026 о 10:23 в м. Суми, вул. Металургів, 2, ОСОБА_1 керувала автомобілем KIA CARENS, номерний знак НОМЕР_1 , без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового полісу, чим порушила п. 2.1 «ґ» ПДР України. 
На наданих відповідачем відеозаписах з нагрудних відеореєстраторів поліцейських зафіксовано рух службового автомобіля за автомобілям під керуванням позивачки, подальшу її зупинку на вимогу працівників поліції та спілкування позивачки з співробітниками патрульної поліції одразу після її зупинки. Поліцейський представився та повідомив причину зупинки, зазначивши про відсутність відомостей з офіційної бази даних щодо наявності страхового полісу, на що остання вказувала, що є військовослужбовцем та учасником бойових дій, тому для неї наявність страхового полісу є не обов`язковим. Згодом вказувала, що автомобіль перебуває у її користуванні, а відповідальність за відсутність страхового полісу має нести саме його власник. У подальшому працівник поліції розглянувши в присутності позивачки матеріали адміністративної справи виніс оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.
ОСОБА_1 , вказуючи на протиправність дій працівника поліції, звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на відсутність законних підстав у працівників поліції для її зупинки та перевірки наявності у неї полісу обов`язкового страхування.
Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
Так, відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.
Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний, зокрема, мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, та страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Приписи п. 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» закріплюють, що при використанні транспортного, засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.
Пункт 21.4 цього Закону передбачає, що у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.
Крім того, виходячи з приписів ст. ст. 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію», п. п. 2.1 «г», 2.4 Правил дорожнього руху, працівник поліції має право перевіряти наявність у водія полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Тому, наведеними положеннями чинного законодавства закріплений безумовний обов`язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особи, яка керує ним, мати при собі страховий поліс (сертифікат).
Частиною 1 статті 126 КУпАП, визначена адміністративна відповідальність водіїв транспортних засобів за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги.
Відповідно до інформації із централізованої бази даних МТСБУ, станом на 12.03.2026 поліс на транспортний засіб марки KIA CARENS, номерний знак НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_1 був відсутній (а.с. 48).
Факт відсутності полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позивачкою не заперечується.
Як встановлено судом в ході розгляду справи та вбачається з матеріалів справи, причиною зупинки транспортного засобу під керуванням позивачки було те, що працівники патрульної поліції, рухаючись позаду транспортного засобу, виявили відсутність зареєстрованого в системі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.
Тобто, факт зупинки автомобіля під керуванням позивачки був здійснений правомірно.
Також, суд враховує правову позицію Верховного Суду, сформульовану у постанові від 21.11.2018 у справі №465/6677/16-а (провадження №К/9901/15441/18), де Верховний Суд, пославшись на приписи статті 53 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», дійшов висновку про право посадових осіб відповідних підрозділів Національної поліції здійснювати перевірку документів водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та обов`язку водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий поліс, як це передбачено підпунктами 2.1, 2.4 ПДР. Будь-яких додаткових умов для реалізації представником поліції зазначеного службового повноваження та водієм транспортного засобу - зазначеного обов`язку, діюче законодавство не встановлює.
Таким чином, наданими відповідачем доказами підтверджено наявність законних причин для зупинки транспортного засобу під керуванням позивачки і відповідно доказів на спростування вказаного, позивачкою суду не надано.
При цьому, відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 в адміністративній справі №127/19283/17 притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною 1 статті 126 КУпАП є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог ПДР не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи.
Судом встановлено, що позивачка має статус учасника бойових дій, однак згідно з вимогами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», наявність такого статусу не звільняє від обов`язку страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а надає право користування пільгами при сплаті розміру страхового платежу.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 була обґрунтовано та на законних підставах притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відсутні, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення, що виключають адміністративну відповідальність, позивачкою в межах розгляду даної справи надано не було. Тому інспектор поліції діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з дотриманням вимог, передбачених ч. 3 ст. 2 КАС України.
Вимога ОСОБА_1 про постановлення та направлення окремого рішення щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності сержанта поліції ОСОБА_2 не ґрунтується на вимогах КАС України, згідно з положеннями ст. 286 якого за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
У відповідності до вимог ч.1 ст.139 КАС України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 665,60 грн. позивачу не відшкодовуються у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 8-9, 72-77, 139, 241, 242-246, 250, 286 КАС України, суд
у х в а л и в:
Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Відповідач: Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, вул. Білопільський шлях, буд.18/1.
Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, буд.3, код ЄДРПОУ 40108646.
Повне судове рішення складене 01.05.2026.

Суддя        Тетяна ШИЯНОВСЬКА