Провадження № 2/742/2384/26 
Єдиний унікальний № 742/3213/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2026 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
в складі: головуючого-судді   Павлов В.Г.,
секретаря судового засідання   Рубан Ж.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду м. Прилуки цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом внаслідок ДТП- 
УСТАНОВИВ:
І. Суть справи.
12.06.2026 р. представник позивача – адвокат Денисенко С.В., який представляє інтереси  ОСОБА_1 , через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду із позовною заявою до ПАТ «Страхова група «ТАС», про стягнення страхового відшкодування у розмірі 99 036,07 грн.
В позові зазначено, що 11.05.2025 р., приблизно о 23 год. 55 хв., по вул. Київська в м. Прилуки Чернігівської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Skoda Octavia» д.н.з./ НОМЕР_1 /, під керуванням ОСОБА_2 , та велосипеда марки «Space» під керуванням позивача. 
В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді двохкісточкового перелому лівої гомілки зі зміщенням уламків, у зв`язку з чим позивач з 12.05.2025 р. по 28.05.2025 р. перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП «Прилуцька центральна міська лікарня», а з 29.05.2025 р. по 11.08.2025 р. продовжувала лікування амбулаторно, всього перебуваючи на лікарняному протягом 92 днів, а також був пошкоджений належний позивачу велосипед. 
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15.01.2026 р. у справі № 742/5821/25 ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою, кримінальне провадження закрито. 
На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Skoda Octavia» була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС» (приватне) відповідно до умов поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 
Після настання страхового випадку позивачу було виплачено страхове відшкодування у загальному розмірі 39496,63грн, з яких 19466,67грн – відшкодування витрат на лікування за 73 дні, 12502,34грн – відшкодування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, 1598,45 грн – відшкодування моральної шкоди, та 5929,17грн – відшкодування шкоди, завданої пошкодженням велосипеда.
Однак, на думку позивача, здійснена виплата є неповною оскільки, відшкодуванню підлягали: витрати на лікування за весь період 92 дні у розмірі 24 533,64 грн (недоплата 5 066,97 грн); втрачений заробіток, обчислений виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати відповідно до ст. 1197 ЦК України, у розмірі 122 791,02 грн за вирахуванням отриманої допомоги з тимчасової непрацездатності (недоплата 88 201,32 грн); моральна шкода у розмірі 5% від повної суми страхової виплати за шкоду здоров`ю (недоплата 5 767,78 грн).
Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь недоплачене страхове відшкодування у розмірі 99036,07 грн, а судові витрати покласти на відповідача.

ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи.
Представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника також заявлені вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.
Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги він визнає частково. В частині заявлених вимог про стягнення страхового відшкодування, пов`язаного з витратами на лікування, визнає на суму у розмірі 5066,67 грн. 
В іншій частині заявлених вимог позов не визнає, оскільки вважає, що розмір втраченого заробітку має обчислюватися не відповідно до статті 1197 ЦК України виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а за спеціальним порядком, встановленим для страхових правовідносин, згідно з яким відповідач визнає до доплати лише 8037,22 грн. 
Крім того, розмір моральної шкоди позивачем належним чином не обґрунтовано та визначено без урахування наведеного відповідачем розрахунку страхової виплати за шкоду здоров`ю, у зв`язку з чим відповідач вважає, що відшкодуванню підлягає лише 655,19 грн. Щодо відшкодування шкоди, завданої пошкодженням велосипеда, відповідач зазначає, що виплата здійснена у повному обсязі, що позивачем не заперечується.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15.06.2026 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 
Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Згідно з ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15.01.2026 р. у справі № 742/5821/25 (провадження № 1-кп/742/214/26), з урахуванням ухвали суду про виправлення описки, ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою, кримінальне провадження № 12025270330000416 закрито /а.с.7-8/. У зазначеній ухвалі встановлено, що 11.05.2025 р., приблизно о 23 годині 55 хвилин, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Skoda Octavia», д.н.з./ НОМЕР_1 /, по вул. Київська в м. Прилуки Чернігівської області, порушив Правила дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з велосипедом марки «Space» під керуванням позивача.
Згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 4027, виданою КНП «Прилуцька центральна міська лікарня», позивачу встановлено діагноз – двохкісточковий перелом лівої гомілки зі зміщенням уламків, у зв`язку з чим позивач перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 12.05.2025 р. по 28.05.2025 р., де їй проведено оперативне лікування /а.с.9-11/.
Надалі позивач продовжувала лікування амбулаторно, що підтверджується наданими листками непрацездатності, аж до 11.08.2025 р., тобто загальна тривалість підтвердженого періоду лікування позивача склала 92 дні (з 12.05.2025 р. по 11.08.2025 р.).
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Skoda Octavia», д.н.з. / НОМЕР_1 /, на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС» (приватне) за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР № 223689926 від 25.09.2024 р.
Згідно з листом ПрАТ «Страхова група «ТАС» № 15904/7126/ТС від 30.04.2026 р., відповідач повідомив позивача про прийняття рішення про здійснення страхової виплати у сумі 33567,46 грн, яка складається з 19466,67 грн – відшкодування витрат на лікування за 73 дні, 12502,34 грн – відшкодування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за 56 днів, 1598,45 грн – відшкодування моральної шкоди /а.с.20/.
Згідно зі страховим актом № 04112/64/726 від 30.04.2026 р. та додатком № 1 до нього, зазначена сума страхового відшкодування у розмірі 33567,46 грн визнана страховим випадком та підлягала виплаті позивачу /а.с.44/.
Згідно з листом ПрАТ «Страхова група «ТАС» № 978 від 18.05.2026 р., відповідач додатково повідомив позивача про здійснення виплати страхового відшкодування за пошкоджений велосипед у розмірі 5929,17 грн. /а.с.23/.
Згідно зі страховим актом № 20900/64/926 від 14.05.2026 р. та додатком № 1 до нього, розмір матеріального збитку, завданого власнику велосипеда, у сумі 5929,17 грн./а.с.43/.
Загальна сума страхового відшкодування, виплаченого позивачу відповідачем, склала 39496,63 грн.
Згідно довідки про доходи загальна сума доходу ОСОБА_1 за березень-квітень 2025 р. становить 24 000 грн.

V. Оцінка Суду.
Відповідно до п. 8, п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Судом встановлено, що 11.05.2025 р., приблизно о 23 годині 55 хвилин, по вул. Київська в м. Прилуки Чернігівської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та велосипеда марки «Space» під керуванням позивача. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу заподіяно тілесні ушкодження у вигляді двохкісточкового перелому лівої гомілки зі зміщенням уламків, а також пошкоджено належний позивачу велосипед.
Причиною цієї дорожньо-транспортної пригоди стало порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України, що встановлено ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15.01.2026 р. у справі № 742/5821/25, якою останнього звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою.
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС» (приватне) за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР № 223689926 від 25.09.2024 р., за яким відповідач взяв на себе зобов`язання виплатити страхове відшкодування у разі настання страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.
Подію, що сталася 11.05.2025 р., було визнано страховим випадком, з настанням якого відповідно до умов договору страхування у страховика виникає обов`язок здійснити виплату страхового відшкодування, у зв`язку з чим страховиком було виплачено позивачу страхове відшкодування у загальному розмірі 39496,63 грн, з яких 19466,67 грн – відшкодування витрат на лікування за 73 дні, 12502,34 грн – відшкодування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, 1598,45 грн – відшкодування моральної шкоди та 5929,17 грн – відшкодування шкоди, завданої пошкодженням велосипеда /а.с.20, 23 зв., 24/.
Однак сума виплаченого позивачу страхового відшкодування є недостатньою для відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у повному обсязі, з огляду на таке.
Щодо відшкодування витрат на лікування. Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мінімальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати за кожен день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.
Судом встановлено, що позивач перебувала на лікуванні безперервно з 12.05.2025 р. по 11.08.2025 р., що становить 92 дні, що підтверджується наданими листками непрацездатності та виписками з медичних карт. Ця обставина відповідачем не заперечується. З огляду на мінімальну заробітну плату у розмірі 8000,00 грн, встановлену на дату настання страхового випадку, розмір відшкодування за вказаною статтею шкоди становить 24533,33 грн, з яких відповідачем вже сплачено 19466,67 грн, а тому доплаті підлягає 5066,66 грн.
Щодо відшкодування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності. Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує проти застосування статті 1197 Цивільного кодексу України, посилаючись на пункт 2.1 статті 2 Закону № 1961-IV, за яким норми цього Закону мають пріоритет над положеннями інших актів цивільного законодавства України, а тому наполягає на застосуванні виключно статті 25 Закону № 1961-IV та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р.
Суд не може погодитися з такою правовою позицією відповідача з огляду на таке. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05.12.2022 р. у справі № 304/936/19 (провадження № 61-12719сво20) прямо визнав помилковим висновок про те, що Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним нормативно-правовим актом, а Цивільний кодекс України – загальним, у зв`язку з чим у разі розбіжності між ними підлягає застосуванню саме зазначений Закон. Натомість Верховний Суд роз`яснив, що коли Цивільний кодекс України та інший закон містять однопредметні положення різного змісту, пріоритетними є положення Цивільного кодексу України (з посиланням на Рішення Конституційного Суду України від 13.03.2012 р. № 5-рп/2012), а норми спеціального закону, що визначають порядок здійснення страховиком виплати, мають відсильний характер і застосовуються в поєднанні з відповідними нормами Цивільного кодексу України, а не замість них.
Право потерпілого на повне відшкодування шкоди є базовим принципом деліктного права. Закон №1961-IV визначає механізм здійснення страхової виплати, але не може звужувати обсяг цивільного права потерпілого, визначеного ЦК України. Тому при визначенні розміру втраченого заробітку підлягають системному застосуванню як положення ст. 25 Закону №1961-IV, так і ст. 1197 ЦК України.
Отже, посилання відповідача на пункт 2.1 статті 2 Закону № 1961-IV як на підставу для незастосування статті 1197 ЦК України судом відхиляються як такі, що суперечать наведеній правовій позиції Верховного Суду. Стаття 25 Закону № 1961-IV, яка визначає порядок відшкодування не отриманих потерпілим доходів за час втрати працездатності, підлягає застосуванню в поєднанні зі статтею 1197 ЦК України, яка встановлює, що у разі, якщо середньомісячний заробіток потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.
Судом встановлено, що загальний дохід позивача за два останні календарні місяці, що передували ушкодженню здоров`я (березень-квітень 2025 р.), становив 24 000,00 грн, а середньомісячний заробіток, відповідно, становив 12 000,00 грн, що є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати (8000,00 грн ? 5 = 40 000,00 грн), а тому розрахунок втраченого заробітку позивача правомірно здійснено виходячи з суми 40 000,00 грн на місяць
Враховуючи, що період тимчасової непрацездатності позивача тривав з 12.05.2025 року по 11.08.2025 року включно, суд виходить із календаря п`ятиденного робочого тижня, встановленого трудовим законодавством України, без урахування вихідних днів (суботи та неділі), у зв`язку з чим зазначений період становить 66 робочих днів.
Середньоденний заробіток, обчислений відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р., становить 1860,47 грн (40000,00 грн ? 2 міс. / 43 робочих дні). 
Загальний розмір втраченого заробітку позивача за весь період тимчасової непрацездатності (66 робочих днів у період з 12.05.2025 р. по 11.08.2025 р.) становить 122791,02 грн (1860,47 грн ? 66 днів). За вказаний період позивачем отримано допомогу з тимчасової непрацездатності у розмірі 22087,36 грн. Отже, розмір неотриманого позивачем доходу, який підлягав відшкодуванню, становить 100703,66 грн, з яких відповідачем сплачено лише 12502,34 грн, а тому доплаті підлягає 88201,32 грн.
Щодо відшкодування моральної шкоди. Відповідно до статті 26-1 Закону № 1961-IV страховиком відшкодовується потерпілому моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Оскільки судом встановлено, що обґрунтованому задоволенню підлягає страхова виплата за шкодою здоров`ю у загальному розмірі 147324,35 грн (24533,33 грн – витрати на лікування, 122791,02 грн – втрачений заробіток), розмір відшкодування моральної шкоди, обчислений як 5 відсотків від зазначеної суми, становить 7366,22 грн, з яких відповідачем сплачено 1598,45 грн, а тому доплаті підлягає 5767,77 грн.
Щодо відшкодування шкоди, завданої пошкодженням велосипеда. Судом встановлено, що вказана шкода відшкодована відповідачем у повному обсязі в розмірі 5929,17 грн, що позивачем не заперечується, а тому в цій частині спір між сторонами відсутній.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову частково, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача недоплаченого страхового відшкодування у загальному розмірі 99035,75 грн (5066,66 грн + 88201,32 грн + 5767,77 грн), в іншій частині (0,32 грн) – з огляду на арифметичну похибку округлення при розрахунку позивача – суд відмовляє.
Доводи відповідача про застосування виключно спеціальних норм статті 25 Закону № 1961-IV та Порядку № 100 без урахування статті 1197 ЦК України судом відхиляються як необґрунтовані та такі, що суперечать наведеній правовій позиції Верховного Суду.

VІ. Розподіл судових витрат.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог (99%).
Судові витрати на правничу допомогу підлягають розподілу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, а докази щодо остаточного розміру таких витрат позивач має право подати протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1172, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 19, 141, 263 265 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», третя особа - ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 99 035 (дев`яносто дев`ять тисяч тридцять п`ять) гривень 75 копійок.
У решті позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» у дохід держави судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.
Вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу здійснити після подання позивачем доказів понесення таких витрат у порядку, передбаченому частиною восьмою статті 141 ЦПК України.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 );
відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», ЄДРПОУ 30115243 (пров. Берестейський, буд. 65, м. Київ);
третя особа: ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ).

Суддя           В.Г.Павлов