ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА

Справа № 646/9708/25 
№ провадження 2/646/1300/2026 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2026 року      місто Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі 
головуючої судді Іщенко О. В., 
секретар судового засідання Петренко А. О., 

учасники справи: 
представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» Усенко М. І.,
відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши відповідно до приписів частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України у порядку заочного розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Основ`янського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача; заяви, клопотання учасників справи; інші процесуальні дії у справі 

До Основ`янського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в особі представника Усенка М. І. з вимогою стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 2864200 від 26 січня 2022 року у розмірі 16 372,00 гривень.
В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2864200, за умовами якого товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 3 500,00 гривень, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та строки, визначені договором.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» умови кредитного договору виконало у повному обсязі та надало відповідачу кредит на потрібну йому суму, а відповідач, у свою чергу, умов кредитного договору не виконав.
Позивач зазначає, що відповідач та Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», укладаючи кредитний договір, вчинили дії, визначені статтями 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Оскільки відповідачем у встановлений строк заборгованість погашена не була, станом на дату звернення до суду із позовною заявою ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 16 372,00 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 3 500,00 гривень, заборгованості за відсотками - 12 872,00 гривень.
10 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № ККЛУ-10082023, за яким до позивача перейшло, зокрема, право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2864200 від 26 січня 2022 року.
Ураховуючи викладене вище, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 2864200 від 26 січня 2022 року у розмірі 16 372,00 гривень.
Окрім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» просило суд стягнути з відповідача на свою користь судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 гривень.
Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 19 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у відкритому судовому засіданні.
Окрім того, ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 19 листопада 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано у Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» докази, необхідні для повного та всебічного з`ясування обставин справи.
22 грудня 2025 року на адресу суду від Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» надійшла інформація, що витребовувалась.
Представник позивача у судові засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, засобами системи «Електронний суд» надав заяву, у якій просив розглянути справу без його участі та зазначив, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.
Відповідач у судові засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв/клопотань на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву не надходив.
За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
При цьому відповідно до частини четвертої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Частиною першою статті 280 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, у зв`язку із неодноразовою неявкою відповідача у судові засідання та не повідомлення ним про причини такої неявки, не подання відзиву на позовну заяву та ураховуючи згоду позивача на ухвалення заочного рішення по справі, постановив розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного розгляду справи за наявними у справі матеріалами.
Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову тощо) не вчинялось.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини 

26 січня 2026 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 2864200 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
Відповідно до пункту 1.2 договору товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. 
Тип кредиту - кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає 3 500,00 гривень.
Згідно із пунктом 1.3 договору строк кредиту - 360 днів, що може бути змінений (у бік зменшення), в порядку та на умовах, визначених у пункті 4.2. договору. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.
Пунктом 1.4 договору встановлено, що стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного у пункті 1.3 цього договору.
Знижена процентна ставка становить 0,6 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо клієнт до 25.02.2022 (включно) або протягом трьої календарних днів, що слідують за вказаною датою сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного у графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою.
Як зазначено у пункті 2.1 договору, товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту.
Договір № 2864200 про надання коштів на умовах споживчого кредиту підписано ОСОБА_1 електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «К632».
Додатком № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2864200 від 26 січня 2022 року є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, який відповідач підписав 26 січня 2022 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором «К632».
Як встановлено з наданої позивачем довідки, ОСОБА_1 , з яким укладено договір № 2864200 від 26 січня 2022 року, був ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» шляхом направлення 2022-01-26 17:51:07 одноразового ідентифікатора «К632» на номер телефона НОМЕР_2 .
Окрім того, 26 січня 2022 року ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором «К632» підписав паспорт споживчого кредиту, згідно із яким основними умовами кредитування з урахуванням побажань споживача є: тип кредиту - кредит; сума/ліміт кредиту за додатковим договором - 3 500,00 гривень; строк кредитування за договором - 360 днів.
У якості інформації щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача зазначено таке: стандартна процентна ставка, відсотків річних (застосовується протягом строку кредиту, крім періоду застосування зниженої процентної ставки, якщо виконані умови для її застосування) - 726,35 % річних (або 1,99 % в день); знижена процентна ставка, відсотків річних (застосовується з дати видачі кредиту до 25.02.2022, якщо споживачем виконані умови для отримання знижки, зокрема, до вказаного строку (включно) (+ 3 дні) здійснена сплата першого платежу з оплати процентів, згідно із графіком платежів або здійснено часткове дострокове повернення кредиту) - 217,91 % річних (або 0,60 % в день); тип процентної ставки - фіксована.
Зазначена у паспорті споживчого кредиту інформація зберігає чинність та є актуальною до 27.01.2022.
На підтвердження факту перерахування Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» на рахунок відповідача кредитних коштів у розмірі 3 500,00 гривень позивач надав довідку № 4282-0403, складену 04 березня 2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення».
З вказаної вище довідки убачається, що відповідно до договору на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення», було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 26.01.2022 17:54:10 на суму 3 500,00 гривень, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua - 133769719 , призначення платежу - зарахування 3 500,00 гривень на карту НОМЕР_1 .
З відповіді Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 в установі емітовано платіжну картку № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ).
26 січня 2022 року за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) було здійснено зарахування коштів у розмірі 3 500,00 гривень.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 10 серпня 2023 року ОСОБА_1 має заборгованість за договором № 2864200 від 26 січня 2022 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту у розмірі 16 372,00 гривень, яка складається з: тіла кредиту у сумі 3 500,00 гривень та процентів за користування кредитними коштами у сумі 12 872,00 гривень.
10 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № ККЛУ-10082023.
Відповідно до пункту 6.1 договору клієнт передає (відступає) фактору права вимоги до боржників, які виникли у клієнта внаслідок невиконання боржниками умов кредитних договорів, та які входять до портфелю заборгованості. 
Згідно із пунктом 6.2. договору права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами цього договору та виконання фактором вимог пункту 7.2. договору.
Як зазначено у пункті 7.2. договору, фактор здійснює оплату клієнту шляхом перерахування суми, що вказана у пункті 7.1. цього договору на вказаний у реквізитах до цього договору рахунок протягом 2 робочих днів з дати підписання сторонами цього договору.
Відповідно до пункту 7.1. договору в якості ціни за придбання (відступлення) прав вимоги фактор сплачує клієнту плату (ціна продажу) в розмірі, що станом на дату підписання сторонами цього договору складає 783 410,49 гривень без ПДВ.
10 серпня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» сплатило на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» визначену умовами договору факторингу № ККЛУ-10082023 від 10 серпня 2023 року ціну продажу - 783 410,49 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 72296 від 10 серпня 2023 року.
У той же день сторонами договору факторингу № ККЛУ-10082023 від 10 серпня 2023 року було підписано акт приймання-передачі реєстру боржників.
Як встановлено з витягу з реєстру боржників до договору факторингу № ККЛУ-10082023 від 10 серпня 2023 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 5/64200 від 26 січня 2022 року на загальну суму 16 372,00 гривень, яка складається з: залишку по тілу кредита - 3 500,00 гривень, залишку по відсотках - 12 872,00 гривень.
Отже, як убачається з наведених вище обставин справи, спірні правовідносини виникли між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», яке набуло право вимоги у Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», та фізичною особою ОСОБА_1 - споживачем фінансових послуг. 

Мотивована оцінка щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Відповідно до положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Згідно із частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Докази подаються учасниками цивільної справи. 
Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 
Згідно із положеннями статті 77 Цивільного процесуального коденсу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. 
Відповідно до статті 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 
Частиною другою статті 95 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. 
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно із частиною першою статті 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до статті 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Судом встановлено, що 10 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № ККЛУ-10082023.
Відповідно до пункту 6.1 договору клієнт передає (відступає) фактору права вимоги до боржників, які виникли у клієнта внаслідок невиконання боржниками умов кредитних договорів, та які входять до портфелю заборгованості.
Права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами цього договору та виконання фактором вимог пункту 7.2. договору.
Як зазначено у пункті 7.2. договору, фактор здійснює оплату клієнту шляхом перерахування суми, що вказана у пункті 7.1. цього договору на вказаний у реквізитах до цього договору рахунок протягом 2 робочих днів з дати підписання сторонами цього договору.
У пункті 7.1 договору сторони погодили, що в якості ціни за придбання (відступлення) прав вимоги, фактор сплачує клієнту плату (ціну продажу) в розмірі, що станом на дату підписання сторонами цього договору складає 783 410,49 гривень.
Грошові кошти у сумі, визначеній пунктом 7.1. договору факторингу № ККЛУ-10082023 від 10 серпня 2023 року, були сплачені позивачем перввсному кредитору на підставі платіжної інструкції № 72296 від 10 серпня 2023 року.
Право безпосередньої грошової вимоги до відповідача за договором № 2864200 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26 січня 2022 року перейшло до позивача на підставі акту приймання-передачі реєстру боржників від 10 серпня 2023 року разом із витягом із нього.
У відповідності до вимог пункту 8.3. договору факторингу № ККЛУ-10082023 від 10 серпня 2023 року, у акті приймання-передачі реєстру боржників від 10 серпня 2023 року чітко зазначені уповноважені представники позивача та первинного кредитора, а у витязі з цього реєстру визначено, що вимоги до позивача перейшли у розмірі 16 372,00 гривень, яка складається із: залишку по тілу кредиту - 3 500,00 гривень, залишку по відсотках - 12 872,00 гривень, які позивач і бажає стягнути з відповідача за результатами розгляду справи.
Отже, суд уважає доведеним факт набуття позивачем права вимоги до ОСОБА_1 за договором № 2864200 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26 січня 2022 року.
Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із змістом статей 626 та 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із приписами частин першої та третьої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Згідно із приписами частин першої, четвертої, п`ятої та сьомої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк, на який надається кредит; необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; порядок дострокового повернення кредиту; відповідальність сторін за порушення умов договору.
У разі укладення договору про споживчий кредит на умовах кредитування рахунку в ньому має бути передбачено, що кредитодавець має право вимагати повністю повернути суму кредиту в будь-який час із визначенням строку попередження споживача про таку вимогу.
Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною.
Згідно із приписами статті 1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до пунктів 5) та 6) частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», у редакції чинній на час виникнення спіних правовідносин, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до частин третьої та шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно із частиною першою статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до частин першої - третьої статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Позивач, пред`являючи позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором № 2864200 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26 січня 2022 року у розмірі 16 372,00 гривень, обгрунтував право вимоги тим, що між відповідачем та первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», було укладено кредитний договір, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер телефону відповідача.
Судом встановлено, що договір № 2864200 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, додаток № 1 до нього та паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем 26 січня 2022 року за допомогою електронного підпису шляхом використання одноразового ідентифікатора «К632».
У пункті 2.1 вказаного вище кредитного договору сторони погодили, що товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту.
З відповіді Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 в установі було емітовано картку № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ), на яку 26 січня 2022 року було зараховано грошові кошти у розмірі 3 500,00 гривень.
Ураховуючи наявні у матеріалах справи докази, які підтверджують надання первісним кредитором, правонаступником якого є позивач, ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 3 500,00 гривень, суд дійшов висновку, що відповідач фактично отримав кредитні кошти у зазначеному позивачем розмірі.
Отже, суд доходить висновку, що вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредита у сумі 3 500,00 гривень підтверджується належними та достатніми доказами, тому, підлягає задоволенню.
Стосовно обгрунтування позивачем наявності заборгованості за простроченими відсотками та її розміру суд зазначає таке.
У пункті 1.3. договору № 2864200 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26 січня 2022 року сторони погодили, що строк кредиту становить 360 днів.
Відповідно до пункту 1.4. договору стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у пункті 1.3. цього договору.
Знижена процентна ставка становить 0,6 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо клієнт до 25.02.2022 (включно) або протягом трьої календарних днів, що слідують за вказаною датою сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного у графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою.
Як убачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 2864200 від 26 січня 2022 року становить 16 372,00 гривень та складається з: заборгованості за тілом кредиту - 3 500,00 гривень, заборгованості за відсотками - 12 872,00 гривень.
У період з 26 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року відсотки нараховувались за відсотковою ставкою 0,6 % в день, 24 лютого 2022 року - 0,59 % в день, з 26 лютого 2022 року по 25 жовтня 2022 року - 0,99 % в день, з 25 жовтня 2022 року по 21 січня 2023 року - 1,99 % в день.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості свідчить про те, що нарахування відсотків здійснювалось Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» диференційовано, з урахуванням поведінки позичальника та умов програми лояльності: у початковий період застосовувалася знижена ставка 0,6 % на день, надалі - інші ставки (0,59 %, 0,99 %, 1,99 %), що не виходять за межі погодженої сторонами максимальної (стандартної) процентної ставки. 
Така зміна розміру процентної ставки узгоджується з умовами договору та не свідчить про їх односторонню зміну кредитодавцем поза межами домовленостей сторін.
Окрім того, нарахування процентів здійснювалось в межах строку кредитування, визначеного договором.
Ураховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що розрахунок заборгованості в частині нарахованих процентів є обґрунтованим, здійсненим відповідно до умов договору та не спростований належними доказами з боку відповідача, тому, вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками у розмірі 12 872,00 гривень є правомірними, доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до частин першої та другої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У постанові Верховного Суду від 12.04.2023 у справі № 569/15311/21 зазначено, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (іпотекодавця) на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню.
Отже, ураховуючи наведене вище, оцінивши надані позивачем докази та встановлені відповідно ним обставини справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі.
Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.
В обґрунтування розміру понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 гривень позивачем надано договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, акт № 592 наданих послуг від 05 вересня 2025 року та детальний опис наданих послуг до акту № 592 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року.
З акту № 592 наданих послуг від 05 вересня 2025 року встановлено, що підписанням цього акту сторони підтвердили факт надання Адвокатським об`єднанням «Апологет» та прийняття Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал» послуг відповідно до положень укладеного ними договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року на загальну суму 8 000,00 гривень.
Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно із статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
У частині першій статті 60 Цивільного процесуального кодексу України зазначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно зі статтею 11 Цивільного процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Пунктом 12) частини третьої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до частини першої, пункту 1) частини третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до частин третьої, четвертої та шостої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року в справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).
Відповідно до пункту 1) частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача.
Отже, суд доходить висновку, що з відповідача на користь Товариства з огбмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підлягають стягненню витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, у розмірі 8 000,00 гривень.
Відповідно до частин першої та другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ураховуючи, що за результатами розгляду справи позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі, суд, керуючись положеннями статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, уважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень.

Керуючись статтями 2, 76, 89, 141, 259, 263-265, 280, 282, 289, 352, 354 та 355 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 28642000 від 26 січня 2022 року у розмірі 16 372 (шістнадцять тисяч триста сімдесят дві) гривні 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. 
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Повний текст заочного рішення складено 16 квітня 2026 року. 
Учасники справи: 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», ЄДРПОУ: 35234236, місцезнаходження: вулиця Смаль-Стоцького, будинок 1, корпус 28, місто Львів Львівської області, 79029; e-mail: legal@kredyt-kapital.com.ua;
Представник позивача: Усенко Михайло Ігорович, РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 ; номер телефона: НОМЕР_7 , email: ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; номер телефона: НОМЕР_2 .

Суддя О. В. Іщенко