ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року місто Київ.
Справа № 757/11695/26-ц
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9092/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Головуючого судді: Желепи О.В.,
суддів: Поліщук Н.В, Соколової В.В.
за участю секретаря судового засідання Рябошапки М.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 02 березня 2026 року про відмову у відкритті провадження (постановлену у складі судді Новак Р.В., дата виготовлення повного тексу ухвали - відсутня)
у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу генерального прокурора, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ

У лютому 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з вказаним позовом до Офісу генерального прокурора, Державної казначейської служби України.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 02 березня 2026 року відмовлено у відкритті провадження.
Не погоджуючись з такою ухвалою, ОСОБА_1 подав 10 березня 2026 року до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що у даній справі йдеться про шкоду, спричинену апелянту діями посадових осіб органів прокуратури. Відповідно до положень частини шостої статті 1176 ЦК України така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто в порядку цивільного судочинства.
Вказує, що Печерський районний суд міста Києва при постановленні ухвали від 02 березня 2026 року дійшов помилкового висновку, що шкода, завдана скаржнику незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю посадових осіб органів прокуратури при здійсненні ними своїх повноважень, яка полягає у тривалому неповерненні вилучених під час обшуку грошових коштів у сумі 30 000 доларів США, має відшкодовуватися у порядку та в спосіб встановлені Кримінальним процесуальним кодексом України.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 квітня 2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою.
У судовому засіданні 12 травня 2026 року прокурор Чернишова В.Л. заперечила проти апеляційної скарги, посила відхили її.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином.
Проте, 05 травня 2026 року до суду надійшла заява від ОСОБА_1 про розгяд справи без його участі, в якій зазначив, що апелянт проживає у місті Миколаєві, яке відноситься до Миколаївської міської територіальної громади, яка згідно з наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43785, віднесена до території можливих бойових дій, та беручи до уваги складну безпекову ситуацію на залізничному транспорті, просить розгляд його апеляційної скарги здійснювати за його відсутності, вимоги, заявлені в апеляційній скарзі, підтримує в повному обсязі.
З урахуванням наведено, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності  ОСОБА_1 .

За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши, прокурора Чернишову В.Л.,доповідь головуючого судді Желепи О. В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Таким вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд керувався п.1 ст. 186 ЦПК України, відповідно до якої суд відмовляє у відкритті провадження у справі , в разі якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Суд вважав встановленим, що позивач має вирішувати питання про повернення вилучених в нього коштів в порядку кримінального судочинства.

Колегія суддів встановила, що зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просив стягнути шкоду, завдану йому неправомірними діями органів прокуратури, внаслідок безпідставного та триваючого не повернення йому грошових коштів, вилучених в межах кримінального провадження.
Статтею 56 Конституції України проголошено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
21 березня 2019 року в рамках кримінального провадження від 22 січня 2018 року № 42018000000000123 прокурором відділу 15/1/1 Генеральної прокуратури України проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого було виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 69 849,00 доларів США та 50 250,00 гривень, власником яких є ОСОБА_1 . Обшук було проведено на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 березня 2019 року у справі № 757/13302/19-к, якою частково задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України Зарічанського Р.О. від 15 березня 2019 року про надання дозволу на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (за формою власності відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_3 ) з метою відшукання і вилучення речей та документів, перелічених в ухвалі.
При цьому апелянт звертає увагу на те, що судом відмовлено прокурору у задоволенні іншої частини клопотання щодо вилучення матеріальних цінностей (у тому числі грошових коштів).
12 червня 2019 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/28194/19-к задоволено клопотання прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні, прокурора місцевої прокуратури № 6 Юсубова К.В. та накладено арешт у кримінальному провадженні № 42018000000000123 на тимчасово вилучене майно під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на 50 250,00 гривень та 69 849,00 доларів США. 
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2021 року у справі № 757/52575/21-к скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/28194/19-к від 12 червня 2019року, а саме: на грошові кошти у сумі 50 250,00 гривень та 69 849,00 доларів США, що належать ОСОБА_1 та були вилучені 21 березня 2019року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 . 
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 грудня 2021 року у справі № 757/63715/21-к зобов`язано прокурора другого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Жовнерчука Я.В. або іншу уповноважену особу у кримінальному провадженні № 42018000000000123, повернути ОСОБА_1 тимчасово вилучене майно, а саме грошові кошти у сумі 50 250,00 гривень та 69 849,00 доларів США, що були вилучені за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 . 
Листом від 17 квітня 2023 року вих. № 31/2/2-29058-18 старший групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурор другого відділу Другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Жовнерчук Я. повідомив про те, що ним подано рапорт до Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Офісу Генерального прокурора щодо повернення ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 50 250,00 гривень та 39 849,00 доларів США. 
28 квітня 2023 року Департаментом планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Офісу Генерального прокурора повернуто апелянтугрошові кошти у сумі 50 250,00 гривень та 39 849,00 доларів США. 
Як вбачається з матеріалів справи, залишок неповернутих  ОСОБА_1  коштів складає 30 000 доларів США. 
Статтею 1176 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.
Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. 
Оскільки йдеться про шкоду, спричинену діями посадових осіб органів прокуратури, то відповідно до положень частини шостої статті 1176 ЦК України така шкода відшкодовується на загальних підставах. 
Дана позиція повністю підтверджується судовою практикою, зокрема постановами Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17, від 12 березня 2019року у справі № 920/715/17, постановою Верховного Суду від 18 лютого 2026 року у справі № 461/6891/24. 
Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 607/17043/15-ц, від 23 липня 2018року у справі № 753/3064/17-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 201/18305/17-ц встановлено, що шкода завдана фізичній особі діями чи бездіяльністю посадових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, які полягають у неповерненні позивачу належному йому на праві власності майна, яке було вилучено у нього як речовий доказ відшкодовуються за рахунок держави. Тобто обов`язок відшкодувати завдану шкоду покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу. Таким чином, належним відповідачем є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади. Такими органами у цій справі є відповідний орган Казначейської служби (який відповідно до законодавства є органом, який здійснює списання коштів з державного бюджету) та орган, дії якого призвели до завдання позивачам шкоди (постанова Верховного Суду від 29.02.2020 у справі № 201/18305/17-ц). Судами у вищевказаних справа встановлено, що загальні підстави відшкодування шкоди, завданої органом державної влади та посадовою або службовою особою органу державної влади, передбачені статтями 1173, 1174 ЦК України. 
Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. 
Відповідно до статті 1174 цього ж Кодексу шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. 
Тобто статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. 
Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. 
Таким чином, відшкодування шкоди, завданої посадовими і службовими особами органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду здійснюється в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, тобто в порядку цивільного судочинства. 
Враховуючи вищевикладене, колегі суддів робить висновок, що Печерський районний суд містаКиєва при постановленні ухвали від 02 березня 2026року зробив помилковий висновок, що шкода, завдана  ОСОБА_1 незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю посадових осіб органів прокуратури при здійсненні ними своїх повноважень, яка полягає у тривалому неповерненні вилучених під час обшуку грошових коштів у сумі 30 000 доларів США, має відшкодовуватися у порядку та в спосіб встановлені Кримінальним процесуальним кодексом України та відповідно неправильно застосувавнорми матеріального та процесуального права, а саме статті 11, 16, 1173, 1174, 1176 Цивільного кодексу України та статті 4, 19, 186 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За наведених обставин суду першої інстанції не можевважатись законною й обґрунтованою, тому відповідно до частини 1 статті 379 ЦПК України ухвалапідлягає скасуванню з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 02 березня 2026 року про відмову у відкритті провадження - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена 20 травня 2026 року.
Головуючий О.В. Желепа

Судді Н.В. Поліщук

В.В. Соколова