КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

			

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 03 квітня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. ст. 124, 122-4 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

встановила:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 03 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, зі стягненням судового збору в дохід держави у розмірі 665,60 грн.
Згідно постанови судді, ОСОБА_1 16 березня 2026 року о 12 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, вул. Причальна, керуючи транспортним засобом «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху не переконався, що це не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкоджень транспортних засобів, чим порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 ПДР, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 16 березня 2026 року о 12 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, вул. Причальна, керуючи транспортним засобом «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП, місце пригоди залишив, чим порушив вимоги п. 2.10а ПДР, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП. 

Не погоджуючись із постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 03 квітня 2026 року та закрити провадження у справі. У разі, якщо суд дійде висновку про наявність складу правопорушення - змінити постанову та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_1 вказує, що він не відчував факту зіткнення, не чув жодного звуку удару, не мав об`єктивної можливості усвідомити, що відбулося зіткнення. Зазначає, що у разі, якщо б відчув зіткнення, то відразу б вийшов з авто, щоб оглянути місце зіткнення, та викликав працівників патрульної поліції задля оформлення факту ДТП. 
Апелянт вказує, що про можливе ДТП він дізнався лише після отримання повідомлення від працівників поліції, після чого відразу ж до них прибув, навіть не очікуючи строку виклику. Крім того, апелянт зазначає, що відразу він оглянув автомобіль, за кермом якого був, й жодних пошкоджень на кузові авто не було знайдено.
Апелянт наголошує, що фактичне усвідомлення того, що мав місце контакт транспортних засобів, відбулося лише під час судового засідання після того, як йому ще раз показали відеозапис, на якому він зміг розгледіти, що під час його виїзду сусідній автомобіль здійснив короткочасний рух (зміщення) після можливого контакту. Таким чином, на момент залишення місця події апелянт не усвідомлював факту ДТП, а отже не мав умислу на залишення пригоди. 
Поміж іншим апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував: відсутність в його діях умислу; характер події; те, що він на даний час не заперечує факт контакту; відсутність будь-яких обтяжуючих обставин; готовність компенсувати затрати потерпілій стороні (у разі її наявності). 
Апелянт вказує, що позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік є неспівмірним обставинам справи у зв`язку з цим просить застосувати більш м`яке стягнення у вигляді штрафу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 подав зміни до апеляційної скарги, в яких вказав, що вину визнає повністю, підтримує свою апеляційну скаргу лише в частині суворості накладеного адміністративного стягнення. Просить врахувати, що дорожньо-транспортна пригода за його участі сталася вперше, і він відразу це не зрозумів. 

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав змінену апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення потерпілого ОСОБА_2 , який вказав, що вважає рішення суду першої інстанції законним, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що змінена апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справи в межах апеляційної скарги. 
Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП в зміненій апеляційній скарзі не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються. 
Водночас, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про суворість накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення, винесене без врахування судом обставин, що пом`якшують відповідальність. 
При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції узяв до уваги, що після вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 , очевидно відчувши зіткнення, не вчинив жодних дій для з`ясування його наслідків, не залишив записки, не повідомив правоохоронні органи чи потерпілу сторону, а, натомість, залишив місце події, та дійшов висновку, що стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що передбачено санкцією ст. 122-4 КУпАП, відповідає вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП та є домірним вчиненому. 
Разом з тим, згідно ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
У відповідності до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. 
Так, санкція статті 122-4 КУпАП, тобто більш серйозного правопорушення з числа вчинених, передбачає можливість призначення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами, або адміністративний арешт.
Відповідно до ч. 2 ст. 30 КУпАП позбавлення наданого даному громадянинові керування транспортними засобами застосовується за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом. 
Разом з тим, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону, не врахував обставин, що пом`якшують відповідальність та призначив стягнення, яке явно має несправедливий та надмірний характер, а тому воно підлягає зміні апеляційним судом.
Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, апеляційній суд враховує характер події, те, що внаслідок вчинення останнім дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали незначні механічні пошкодження, тяжких наслідків від його дій не настало, а також враховує відсутність обставин, які обтяжують відповідальність. 
Крім того, апеляційний суд враховує особу ОСОБА_1 , який визнав свою вину повністю; вчинив дорожньо-транспортну пригоду вперше; вчинене ним правопорушення не спричинило істотної шкоди громадським або державним інтересам. 
Враховуючи вищезазначені обставини, апеляційний суд доходить висновку, що підстав для призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами не має, та відповідно, доходить висновку про зміну постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 03 квітня 2026 року в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, в межах санкції ст. 122-4 КУпАП, яка є більш серйозною з числа вчинених правопорушень, з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити. 
Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 03 квітня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік - змінити в частині накладеного адміністративного стягнення. 
Пом`якшити накладене на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, ОСОБА_1 адміністративне стягнення, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік на штраф в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.
В іншій частині постанову суду залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал