ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/34299/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів: Дурасової Ю.В., Божко Л.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2026 ( суддя Олійник В.М.) в адміністративній справі №160/34299/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій просить:
визнати протиправним та скасувати рішення від 27.08.2025 року за №046550009387 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 на утриманця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , період його трудової діяльності вказаний у трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 від 21.01.1986 року.
В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона 19.08.2025 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, в якій просила призначити пенсію у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_3 .
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №046550009387 від 27.08.2025 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника, оскільки згідно наданих документів права на призначення пенсії відповідно до статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відсутнє.
Додатково повідомлено, що періоди трудової діяльності ОСОБА_3 згідно записів трудової книжки колгоспника не зараховано до його страхового стажу.
ОСОБА_1 вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №046550009387 від 27.08.2025 року щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки до страхового стажу годувальника ( ОСОБА_3 ) не зараховано періоди роботи відповідно до записів трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 21.01.1986 року, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з цим позовом.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2026 адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору. В апеляційній скарзі зазначає, що дії управління відповідають нормам чинного законодавства, отже підстави для задоволення вимог позивача відсутні.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне. 
Колегією суддів з`ясовано, що відповідно до трудової книжки колгоспника ОСОБА_3 №1047 від 21.01.1986 року містяться підтверджені записи про трудову діяльність.
Відповідно до архівного витягу з протоколу №1 від 30.01.1985 року, який видано 12.09.2025 року за №152, судом вбачається, що ОСОБА_3 прийнятий в члени колгоспу у 1985 році.
Відповідно до архівного витягу з протоколу №1 від 04.09.1985 року, який видано 12.09.2025 року за №153, судом вбачається, що ОСОБА_3 звільнений з роботи та з членів колгоспу.
Відповідно до архівного витягу з протоколу №1 від 22.12.1985 року, який видано 12.09.2025 року за №154, судом вбачається, що ОСОБА_3 прийнятий в члени колгоспу на роботу трактористом.
19.08.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, в якій просила призначити пенсію у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_3 .
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №046550009387 від 27.08.2025 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника, оскільки згідно наданих документів права на призначення пенсії відповідно до статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відсутнє.
Вік годувальника на дату смерті 56 років.
Відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності.
Відповідно до статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи, яким установлено інвалідність ІІ та ІІІ групи, зокрема у віці від 56 років до досягнення 59 років включно мають право на призначення пенсії по інвалідності при наявності страхового стажу тривалістю не менше 14 років.
Страховий стаж годувальника становить 03 роки 09 місяців 04 дні.
Результати розгляду документів, доданих до заяви:
За доданими документами до страхового стажу годувальника не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 21.01.1986 року, оскільки виправлення дати народження власника на титульній сторінці не завірено належним чином, а також відсутній підпис власника трудової книжки.
Для зарахування необхідно долучити уточнюючі довідки про періоди роботи видані на підставі первинних документів.
ОСОБА_1 вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №046550009387 від 27.08.2025 року щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки до страхового стажу годувальника ( ОСОБА_3 ) не зараховано періоди роботи відповідно до записів трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 21.01.1986 року, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з цим позовом.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон № 1058-IV.
Щодо зарахування до страхового стажу період трудової діяльності вказаний у трудовій книжці колгоспника.
Відповідно до приписів статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно із приписами статті 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" частини першої статті 48 КЗпП України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до частини першої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затвердженими постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, та чинних на час розгляду справи.
Відповідно до пунктів 1, 2 Основних положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних положень).
Згідно із пунктом 6 Основних положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
Трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки (пункт 8 Основних положень).
Цією постановою також затверджений зразок трудової книжки колгоспника, який передбачає, що трудова книжка колгоспника містить окремі розділи, зокрема: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.
Положеннями пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
Отже, відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці відповідач вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стажу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2018 по справі №234/13910/17 та від 20.01.2021 по справі №588/647/17.
Згідно з п. 18 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС № 656 від 06.09.1973 «Про трудові книжки робітників та службовців» відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (Інструкція №58).
Згідно з пунктом 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Відповідно до п.4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
З положень пункту 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників вбачається, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка.
Системний аналіз вищезазначених положень дає підстави дійти обґрунтованого висновку, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її неналежне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.
Більше того, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників» № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Тому, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Суд наголошує, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження трудового стажу позивача. Разом з тим, доказів які б спростовували спірні періоди трудової діяльності позивача відповідач не надав.
Також, суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
За таких обставин, пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення трудової книжки та інших документів щодо відомостей про отримання допомоги по безробіттю та здійснення трудової діяльності на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.
Щодо призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника 
Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, мають право на пенсію за наявності в годувальника необхідного страхового стажу на день смерті.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.9 Закону одним із видів пенсійних виплат є пенсія у зв`язку із втратою годувальника.
Частиною 1 статті 36 Закону передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності.
Підсумовуючи, колегія суддів зазначає, що зараховувати страховий стаж померлого годувальника після його смерті є обов`язком Пенсійного фонду України під час розгляду заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Юридично це означає не «набуття» нового стажу після смерті, а офіційне визнання та врахування тих періодів роботи, які годувальник фактично відпрацював за життя, але які не були належним чином оцінені ПФУ.
Якщо непрацездатний член сім`ї подає заяву на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, ПФУ зобов`язаний оцінити весь наявний страховий стаж померлого.
Верховний Суд України неодноразово наголошував, що недоліки у заповненні трудової книжки (відсутність печаток, виправлення, нечіткі записи) не можуть бути підставою для позбавлення громадян права на пенсію, оскільки працівник не несе відповідальності за якість ведення документації роботодавцем чи колгоспом.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З метою належного захисту прав позивача, з урахуванням встановлених обставин у даній справі, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі позовних та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.08.2025 про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_3 .
Керуючись статями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2026 в адміністративній справі №160/34299/25 змінити.
Доповнити абзац третій резолютивної частини рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2026 в адміністративній справі №160/34299 наступним змістом: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.08.2025 про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_3 ».
У іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2026 в адміністративній справі №160/34299/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 29 травня 2026 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 03 червня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко 

суддя Ю. В. Дурасова 

суддя Л.А. Божко