Справа № 536/2814/25
Провадження № 2/536/386/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року м. Кременчук
Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Реки А.С.,
за участю секретаря судового засідання Черненко А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, треті особи: Друга кременчуцька державна нотаріальна контора, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання права на земельну частку(пай) в порядку спадкування,-

Встановив:
До Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з права на земельну частку(пай). Після її смерті спадщину прийняла позивачка, яка потім звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно матері ОСОБА_2 на земельну частку (пай). Проте позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з неможливістю надання спадкоємцем правовстановлюючого документа на спадкове майно, а саме оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай). Враховуючи вищевикладене, позивачка, з урахуванням заяви про уточнення предмету спору, просить визнати в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_2 право на земельну частку (пай), право на яке посвідчено сертифікатом про право на земельну частку (пай) КСП ім. Дружба Кременчуцького району Полтавської області серія ПЛ № 0032201, зареєстрований 15.01.1997 за № 389, розміром 5,72 умовних кадастрових гектарів.
Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 04 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та витребувано за клопотанням представника позивачки докази.
Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 січня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду по суті.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник – адвокат Пінчук Ю.В. в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки. Позовні вимоги просить задовольнити.
Відповідач Омельницька сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання уповноваженого представника не направили, надали заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради.
Третя особа Друга кременчуцька державна нотаріальна контора в судове засідання уповноваженого представника не направила, від представника нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.
Третя особа Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання уповноваженого представника не направили, про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках.
Згідно зі ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 02 лютого 1951 року (а.с.7) вбачається, що матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 .
ОСОБА_3 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_4 », що підтверджується копією свідоцтва про укладення щлюбу серії НОМЕР_2 від 03 грудня 1975 року (а.с.7 з/б).
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 26 листопада 1998 року (а.с.6).
За змістом статей 1216, 1217, 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (стаття 1223 ЦК України).
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 
У відповідності до досліджених копій матеріалів спадкової справи №184/1998 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , а саме витягу з Єдиного реєстру спадкових справ №1606064 від 17 вересня 2002 року (а.с.19) та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.21-22), наявна спадкова справа №184, відкрита після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , заведена 07 травня 1999 року Третьою кременчуцькою державною нотаріальної контори.
07 травня 1999 року ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 (а.с.18).
Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 48395577 від 13 липня 2017 року (а.с.22 з/б-24), наявний чинний заповіт ОСОБА_2 , посвідчений у Демидівській сільській раді 19 січня 1988 року.
Відповідно до копії вищезгаданого заповіту від 19 січня 1988 року ОСОБА_2 на випадок свої смерті зробила наступне розпорядження: все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповідає своїм дітям ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в рівних долях (а.с.27).
17 травня 1999 року ОСОБА_5 та ОСОБА_7 подали до Третьої Кременчуцької державної контори про відмову від належної їм частки спадкового майна на користь дочки померлої ОСОБА_6 (а.с.17).
Згідно ч. 1 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. 
Відповідно до копії довідки Виконавчого комітету Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області №1228 від 24 липня 2017 року, померла ОСОБА_2 до дня свої смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 , одна (а.с.30 з/б).
Також судом було досліджено повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №0049898710 від 06 березня 2025 року про народження ОСОБА_3 (а.с.32 з/б-33), повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №0049898644 від 06 березня 2025 року про шлюб ОСОБА_8 (а.с.33 з/б-34), повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 0049898340 від 06 березня 2025 року про смерть ОСОБА_2 (а.с.35).
Таким чином, ОСОБА_1 прийняла спадщину за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_2 .
Згідно зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 червня 2025 року, державним нотаріусом Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Гуртової О.С. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на право на земельну частку (пай) КСП ім.Дружби Кременчуцького району Полтавської області, оскільки не надано правовстановлюючий документ – сертифікат ПЛ№0032201 на право на земельну частку(пай) КСП ім. Дружби Кременчуцького району Полтавської області (а.с.42).
З роз`яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до листів Відділу №5 Управління забезпечення реалізації державної політики Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 28 березня 2025 року та 16 січня 2026 року (а.с.37, 54), відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Дружба», що видаються Кременчуцькою районною державною адміністрацією, ОСОБА_2 видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ПЛ №0032201, зареєстрований 15.01.1997 за № 389. Відповідно до Книги записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди до 01.01.2013 року, Державний акт на право власності на земельну ділянку взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) на ОСОБА_2 не зареєстровано. Надати копію або дублікат сертифікату на право на земельну частку (пай) не має можливості, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) виготовлявся в одному примірнику, який видано власнику земельної частки (паю).
Також, у листі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 07 квітня 2026 року (а.с.71) вказано, що відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Дружба», що видаються Кременчуцькою районною державною адміністрацією, ОСОБА_2 видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0032201, зареєстрований 15.01.1997 за № 389, розміром 5,72 умовних кадастрових гектари. Інформація про місце розташування земельної ділянки на території Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, яка передбачена для виділення ОСОБА_2 відповідно до вищезазначеного сертифіката на право на земельну частку (пай), у Головному управлінні відсутня.
При вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України 1990 року, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК.
Паювання сільськогосподарських земель започатковано Указом Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», згідно з яким паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена КСП без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).
Процедура паювання згідно з цим Указом передбачала низку послідовних етапів, зокрема: виготовлення Державного акта на право колективної власності на землю та складання списку членів колективного сільськогосподарського підприємства, які мають право на земельну частку (пай); грошову оцінку угідь, що знаходяться у колективній власності згідно з методикою КМ України; визначення вартості та розміру земельної частки (паю) кожного члена, який визначається в умовних кадастрових одиницях комісією КСП, затвердження районною державною адміністрацією визначених комісією КСП розміру земельної частки (паю); видача громадянам районною державною адміністрацією сертифікату на право на земельну частку (пай) та його реєстрація.
І лише після виконання сукупності наведених умов та отримання сертифіката на право на земельну частку (пай) та його реєстрації громадянин має право на виділення йому земельної ділянки в натурі з дотримання положень Земельного кодексу України.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 11 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України (далі - ЗК України), Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Указ №720/95).
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають, зокрема: колишні члени КСП, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.
Відповідно до частин першої, другої статті 2 даного Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
Відповідно до пункту 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).
Згідно з пунктом 5 цього Указу видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.
Відповідно до п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 17.03.2020 у справі №396/1683/18-ц9, якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифікат на право власності на земельну частку (пай), при вирішенні спору про право на спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». За змістом ст. 22, 23 ЗК України в редакції 1990 року особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку .
Згідно з п.3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року N924-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай), є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, під час судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_2 було передано право на земельну частку (пай) розміром 5,72 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0032201, зареєстрований 15.01.1997 за № 389. 
З урахуванням вищенаведеного суд вважає, що право позивачки на спадщину може бути захищеним лише в судовому порядку шляхом визнання за нею права на земельну частку (пай) на підставі сертифікату серії ПЛ № 0032201, зареєстрованого 15.01.1997 за № 389 в порядку спадкування, тобто у спосіб, який не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших фізичних осіб, а також права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси.
Таким чином, суд бере до уваги той факт, що позивачка у визначений строк прийняла після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 спадщину, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай), що належало на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0032201 від 15 січня 1997 року за №389, однак отримати оригінал вказаного сертифікату про право на земельну частку (пай) для оформлення свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) позивачка не має можливості з підстав, що не залежать від її волі, враховуючи, що спадщина включає в себе всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і які не припинилися внаслідок його смерті, беручи до уваги, що іншим шляхом встановити своє право позивачка позбавлена можливості, оскільки нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. 
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 1216-1218,1223, 1268, 1269, 1270, 1274, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 2-4, 12,13,76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Постановив:
Позов ОСОБА_1 до Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа: Друга кременчуцька державна нотаріальна контора, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання право на земельну частку(пай) в порядку спадкування – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 , право на земельну частку (пай), розміром 5,72 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, що розташована на території Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, яке посвідчене  сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0032201, зареєстрований 15.01.1997 за № 389.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повне найменування учасників процесу:
Позивачка – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач – Омельницька сільська рада Кременчуцького району Полтавської області, код ЄДРПОУ 40121489, місцезнаходження: Полтавська область, Кременчуцький район, с. Омельник, вул. Центральна, буд.66.
Третя особа – Друга кременчуцька державна нотаріальна контора, код ЄДРПОУ 22548170, місцезнаходження: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Мрії, буд.16-А.
Третя особа – Головне управління Держгеокадастру в Полтавській області, код ЄДРПОУ 39767930, місцезнаходження: Полтавська область, м. Полтава, вул. Затишна, буд.23.

Суддя	А. С. Река