Справа № 453/1188/26
№ провадження 1-кп/453/190/26

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

02 липня 2026 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ;
при секретарі ОСОБА_2 ;
за участю прокурора ОСОБА_3 ;
обвинуваченого ОСОБА_4 ;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сколе Львівської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026141300000111 від 19.05.2026 про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гавриляк Тлумацького району Івано-Франківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, під час дії воєнного стану, введеного в Україні відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 та продовженого, востаннє згідно із Законом України № 4857-ІХ від 28.04.2026 «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні"», 18 травня 2026 року в період з 16.30-18.00 годин, більш точного часу досудовим розслідуванням встановити не представилося можливим, перебуваючи в приміщенні залізничного вокзалу, що в селищі Славське вул. Привокзальна, буд. 14 Стрийського району, Львівської області, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за наступних обставин. 
Так, перебуваючи у  залі очікування залізничного вокзалу, ОСОБА_4 побачив на лавці для очікування сплячого ОСОБА_5 з наплічною закритою сумкою чорного кольору та в цей момент у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.
Тоді ж, ОСОБА_4 переконавшись, що за його діями ніхто, а також ОСОБА_5 , який міг би перешкодити вчиненню кримінального правопорушення не спостерігає, оскільки в цей час він спав,усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, реалізовуючи свій єдиний злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, таємно, своєю правою рукою, відчинив наплічну сумку, яка знаходилась на грудях потерпілого і викрав із середини наплічної сумки мобільний телефон «Xiaomi Росо» серії «С85» моделі «25078PC3EE» 6/128 Гб, зеленого кольору, ІMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 у чохлі марки «МАКЕ» прозорого кольору з сім картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 , які поставив у свою праву кишеню джинсових штанів в які був одягнутий та після цього вийшов з залу очікування приміщення залізничного вокзалу та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд. 
Вартість викрадених речей, відповідно до висновку експерта №СЕ-19/114-26/13121-ТВ від 08.06.2026, становить, а саме: вартість мобільного телефону, марки «Xiaomi Росо» серії «С85» моделі «25078PC3EE» 6/128 Гб зеленого кольору, ІMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , станом, становить 3 943 гривень, 33 копійки, та вартість чохла марки «МАКЕ» прозорого кольору для телефона «Xiaomi Redmi 15C/Poco C85», становить 106 гривень 67 копійок.
Вартість стартового пакету мобільного оператора «Київстар» відповідно до довідки виданою ФОП « ОСОБА_6 » становить 450 гривень без ПДВ.
В результаті умисних, протиправних дій ОСОБА_4 , спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 4 500 гривень.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорював, як і докази на їх підтвердження, від давання показань не відмовився. Просив його суворо не карати, оскільки він щиро розкаюється у скоєному.
В матеріалах справи наявне клопотання потерпілого ОСОБА_5 в якому просить проводити розгляд справи без його участі. Вказав, що з обвинуваченим примирився, жодних претензій матеріального та морального характеру до нього не має та просить суворо не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються. Відтак, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
На підставі вищевикладеного, суд, допитавши обвинуваченого, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану. 
ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.
Пом`якшуючими вину обвинуваченого ОСОБА_4 , обставинами, передбаченими ст. 66 КК України, суд вбачає щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні та активне сприяння розкриттю злочину.
Обтяжуючою вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, передбаченою ст. 67 КК України, при обранні йому міри покарання суд вбачає вчиненя кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. 
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, їх характер та наслідки, особу обвинуваченого, раніше не судимий, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, обставини, які пом`якшують покарання, та обтяжують покарання, а також те, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, завдану майнову шкоду відшкодував повністю, примирився з потерпілим.
З урахуванням наведених обставин, суд під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч.4 ст. 185 КК України, у  виді позбавлення волі та звільнивши його від відбування покарання з випробовуванням на підставі ст. ст. 75, 76 КК України, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Захід забезпечення кримінального провадження, що застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання слід залишити в силі до вступу вироку в законну силу. 
Відповідно до ст. 124 КПК України судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави, а долю речових доказів кримінального провадження слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Цивільного позову у даному кримінальному провадженні не заявлено.
Керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368, 370, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4  звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шість) місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4  періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а також повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Захід забезпечення кримінального провадження, що застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_4  у вигляді особистого зобов`язання - залишити в силі до вступу вироку в законну силу. 
Речові докази: 
-мобільний телефон марки РОСО C85 зеленого кольору, IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , із прозорим чохлом та із сім-картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 упаковані у спецпакет «Україна МВС ЕКСПЕРТНА СЛУЖБА» №5717097, та знаходяться в камері зберігання речових доказів ВП №3 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області - повернути потерпілому ОСОБА_5 ;
- білет на потяг сполученням Славсько-Львів, який упаковано у паперовий пакет НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ, та зберігається при матеріалах кримінального провадження №12026141300000111 від 19.05.2026 - залишити при матеріалах справи;
- цифровий носій на якому знаходиться відеозапис із камери відеоспостереження із вуличної камери залізничного вокзалу «Славсько», що в селищі Славського вул. Привокзальна, буд. 14 Стрийського району Львівської області - залишити при матеріалах справи.
Стягнути з ОСОБА_4  на користь держави судові витрати за проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/114-26/13121-ТВ від 08.06.2026 у розмірі 3 850 грн. 88 коп.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя