ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/15703/23 Головуючий у 1-й інстанції: Головенко О.Д.
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Черпака Ю.К.,
суддів Кобаля М.І., Терези Ю.О.,
за участю секретарів судового засідання Будімірової Д.О.,
представника відповідача Зінчук А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД СІТІ ГРУП» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В С Т А Н О В И В:
03 травня 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД СІТІ ГРУП» (далі – позивач/ТОВ «ТРЕЙД СІТІ ГРУП») звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі – відповідач/апелянт/ГУ ДПС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 101660411 за формою «В4» від 13 червня 2022 року, яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ за листопад 2021 року у розмірі 2 850 409, 00 грн.
Позовні вимоги позивач обґрунтовував посиланням на те, що лише у березні 2023 року йому стало відомо про проведення ГУ ДПС у м. Києві у 2021-2022 роках двох перевірок товариства та прийняття за їх результатами податкових повідомлень-рішень. Документальна позапланова невиїзна перевірка за травень 2021 року та камеральна перевірка податкової звітності з ПДВ за листопад 2021 року були проведені без відома платника, а відповідні акти перевірок і податкові повідомлення-рішення ним не отримувались. Про існування акта камеральної перевірки від 20 січня 2022 року № 3451/Ж5/26-15-04-11-03/43583875 та податкового повідомлення-рішення від 13 червня 2022 року №101660411 за формою «В4» стало відомо лише після отримання 16 березня 2023 року відповіді ГУ ДПС у м. Києві на запит про надання публічної інформації. Оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі висновків камеральної перевірки, якою встановлено нібито завищення від`ємного значення ПДВ за листопад 2021 року на суму 2 850 409 грн через неврахування результатів попередньої документальної позапланової невиїзної перевірки. Водночас позивач стверджував, що про результати такої попередньої перевірки також належним чином не повідомлявся, а тому був позбавлений можливості реалізувати передбачені Податковим кодексом України права на участь у процедурі податкового контролю та подання заперечень. Контролюючим органом порушено вимоги статей 42, 79 та 86 Податкового кодексу України щодо порядку проведення перевірок, направлення платнику податків актів перевірки та прийняття податкових повідомлень-рішень. Податкове повідомлення-рішення № 101660411 від 13 червня 2022 року прийнято передчасно, оскільки контролюючий орган не дочекався завершення встановлених законом строків для подання платником податків заперечень до акта камеральної перевірки. Акт камеральної перевірки від 20 січня 2022 року повернутий податковому органу поштовим відправленням лише 02 червня 2022 року, а тому граничні строки для подання заперечень та прийняття податкового повідомлення-рішення на момент його винесення не сплинули. Крім того, позивач посилався на принцип належного урядування та практику Європейського суду з прав людини, зазначаючи, що ризик недотримання державним органом власних процедур не може покладатися на платника податків. Прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з порушенням встановленої законом процедури свідчить про його протиправність незалежно від змісту висновків перевірки, у зв`язку з чим просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві № 101660411 за формою «В4» від 13 червня 2022 року.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року позов ТОВ «ТРЕЙД СІТІ ГРУП» задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві № 101660411 за формою «В4» від 13 червня 2022 року, яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ за листопад 2021 року у розмірі 2 850 409, 00 грн.
Стягнуто на користь ТОВ «ТРЕЙД СІТІ ГРУП» (код ЄДРПОУ 43583875) судові витрати у сумі 26 840, 00 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень – ГУ ДПС у м. Києві.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві № 101660411 за формою «В4» від 13 червня 2022 року прийняте з порушенням установленої ПК України процедури, що є самостійною та достатньою підставою для визнання його протиправним і скасування. За результатами камеральної перевірки податкової звітності позивача з ПДВ за листопад 2021 року контролюючим органом було складено акт від 20 січня 2022 року № 3451/Ж5/26-15-04-11-03/43583875, який направлено платнику податків поштовим відправленням та повернуто податковому органу лише 02 червня 2022 року у зв`язку із закінченням строку зберігання. Відтак саме 02 червня 2022 року, відповідно до положень пункту 42.2 статті 42 ПК України, такий акт вважається належним чином врученим позивачу. Відповідно до пункту 86.7 статті 86 ПК України платник податків має право протягом десяти робочих днів, наступних за днем отримання акта перевірки, подати заперечення та додаткові пояснення, які є невід`ємною частиною матеріалів перевірки. При цьому податкове повідомлення-рішення може бути прийняте лише після завершення строку для реалізації такого права. Оскільки акт перевірки вважався врученим 02 червня 2022 року, строк для подання заперечень спливав 16 червня 2022 року, тоді як оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте 13 червня 2022 року, тобто до закінчення встановленого законом строку. Податковий орган був зобов`язаний діяти виключно у спосіб та в порядку, визначених ПК України, а норми податкового законодавства не передбачають права контролюючого органу відступати від установлених процедурних вимог та строків. Суд врахував правові висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 15 січня 2019 року у справі № 826/3576/15, від 09 квітня 2019 року у справі № 826/19830/16, від 17 лютого 2020 року у справі № 808/7101/15, від 28 вересня 2020 року у справі № 520/2305/19 та від 14 січня 2021 року у справі № 808/9011/15, відповідно до яких податкове повідомлення-рішення повинно прийматися лише після дотримання процедури розгляду результатів перевірки та реалізації платником податків права на подання заперечень. Дотримання контролюючим органом процедури проведення перевірки та прийняття рішень за її результатами входить до предмета доказування у цій справі та підлягає першочерговому дослідженню. Посилаючись на правові висновки Верховного Суду, суд наголосив, що порушення процедурних гарантій платника податків може бути самостійною підставою для скасування податкового повідомлення-рішення, якщо таке порушення позбавило особу можливості реалізувати свої права та вплинуло на законність прийнятого рішення. Отже, податковий орган прийняв податкове повідомлення-рішення № 101660411 від 13 червня 2022 року передчасно, без дотримання вимог пунктів 86.7 та 86.8 статті 86 ПК України, чим порушив право позивача на подання заперечень до акта перевірки та участь у процедурі прийняття рішення. 
В апеляційній скарзі ГУ ДПС у м. Києві, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначено, що судом неповно з`ясовано обставини справи, не досліджено усі надані докази та помилково застосовано норми ПК України щодо порядку проведення камеральної перевірки та прийняття податкового повідомлення-рішення. За результатами камеральної перевірки податкової звітності ТОВ «ТРЕЙД СІТІ ГРУП» з ПДВ за листопад 2021 року встановлено невідображення позивачем у рядку 16.3 декларації зменшення залишку від`ємного значення ПДВ на суму 2 850 409 грн, визначеного за результатами попередньої перевірки та узгодженого податковим повідомленням-рішенням від 05 жовтня 2021 року № 00737000704, що призвело до завищення від`ємного значення податку на відповідну суму. Акт камеральної перевірки від 20 січня 2022 року № 3451/Ж5/26-15-04-11-03/43583875 направлений платнику податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення та повернутий контролюючому органу лише 02 червня 2022 року у зв`язку із закінченням строку зберігання, а податкове повідомлення-рішення від 13 червня 2022 року № 101660411 також надсилалося позивачу у встановленому законом порядку та було повернуто поштовим відділенням через закінчення строку зберігання. Повернення кореспонденції з таких підстав не свідчить про порушення з боку контролюючого органу, а навпаки підтверджує неналежне виконання самим платником податків обов`язку щодо отримання офіційної кореспонденції. У зв`язку з цим апелянт посилається на практику Верховного Суду, відповідно до якої добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання кореспонденції та не вправі посилатися на її неотримання як на підставу для звільнення від негативних наслідків. ГУ ДПС у м. Києві вважає помилковим висновок суду першої інстанції про обов`язок контролюючого органу повідомляти платника податків про початок проведення камеральної перевірки та забезпечувати його участь у такій перевірці. Відповідно до статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних податкової звітності у приміщенні контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника, без направлення наказу та без участі платника податків, а тому право бути присутнім під час перевірки та надавати пояснення не поширюється на правовідносини, пов`язані з проведенням камеральних перевірок. На переконання податкового органу, відсутність повідомлення про початок такої перевірки не може розцінюватися як порушення прав платника податків. Суд першої інстанції безпідставно визнав протиправним податкове повідомлення-рішення виключно з огляду на процедурні аспекти його прийняття, не надавши належної оцінки суті встановленого податкового правопорушення. Сам по собі факт порушення строку прийняття податкового повідомлення-рішення, передбаченого пунктом 86.8 статті 86 ПК України, не є безумовною підставою для його скасування, якщо матеріалами справи підтверджено наявність податкового порушення. У цьому контексті апелянт посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29 листопада 2023 року у справі № 640/8338/21, відповідно до якої недотримання строку прийняття податкового повідомлення-рішення саме по собі не може слугувати самостійною підставою для звільнення платника від відповідальності чи скасування правомірного по суті рішення контролюючого органу.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Позивач, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.
Згідно з частиною другою статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що особиста участь позивача в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності цієї сторони.
Згідно з частинами першою та другою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та їх правову оцінку, правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Згідно з доводами позивача про звернення з позовом до суду в межах 6-місячного строку та обґрунтованість позовних вимог є те, що ТОВ «ТРЕЙД СІТІ ГРУП» у 2023 році із акту ГУ ДПС у м. Києві від 03 березня 2023 року № 16454/26-15-07-04-03/43583875 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТРЕЙД СІТІ ГРУП» з питань, які є предметом оскарження, стало відомо, що ГУ ДПС у м. Києві у 2021 році та у 2022 році було проведено дві перевірки товариства.
В акті від 03 березня 2023 року вказано, що ГУ ДПС у м. Києві проведено:
- документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «ТРЕЙД СІТІ ГРУП” з питань законності декларування від`ємного значення з ПДВ за травень 2021 року, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з ПДВ, задекларованого у попередніх звітних періодах за червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2020 року, січень, лютий, квітень 2021 року. За результатами перевірки складено акт від 12 серпня 2021 року № 64041/26-15-07-04-03/43583875. На підставі акту винесено податкове повідомлення-рішення за формою «В4» від 05 жовтня 2021 року № 00737000704 на суму 2 850 409, 00 грн та направлено на податкову адресу товариства рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Лист повернувся 08 листопада 2021 року;
- камеральну перевірку даних задекларованих у податковій звітності з ПДВ за листопад 2021 року. За результатами перевірки складено акт від 20 січня 2022 року № 3454/ж5/26-15-04-11-03/43583875. На підставі акту винесено податкове повідомлення- рішення № 101660411 за формою «В4» від 13 червня 2022 року на суму 2 850 409, 00 грн.
Дізнавшись із акту від 03 березня 2023 року про попередні перевірки, позивач подав відповідачу запит від 08 березня 2023 року (вх. ГУ ДПС у м. Києві від 08 березня 2023 року № 186/ЗПІ) про надання публічної інформації (копій наказів про проведення перевірок, актів перевірки, податкових повідомлень рішень, докази їх направлень та повернення).
На запит позивача відповідачем було надано лист-відповідь про розгляд запиту на отримання публічної інформації від 14 березня 2023 року № 190/ЗПІ/26-15-07-04-03-07 та копії документів, з яких позивачу стало відомо наступне.
ГУ ДПС у м. Києві у січні 2022 року проведено камеральну перевірку податкової звітності позивача з ПДВ за листопад 2021 року, за результатами якої було складено акт від 20 січня 2022 року № 3451/Ж5/26-15-04-11-03/43583875 «Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з ПДВ ТОВ «ТРЕЙД СІТІ ГРУП» за листопад 2021 року».
Як зазначено в акті, в ході камеральної перевірки встановлено, що позивачем в декларації з ПДВ за листопад 2021 року в р. 16.3 не відображено зменшення залишку від?ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу в сумі «-» 2 850 409, 00 грн, без врахування результатів акту перевірки ГУ ДПС у м. Києві від 12 серпня 2021 року № 64041/26-15-07-04-03/43583875.
За висновками зазначеного акту перевірки зменшена сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, на 2 850 409,00 грн.
Перевіркою встановлено порушення Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ від 28 січня 2016 року № 21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29 січня 2016 року за № 159/282895, що призвело до завищення в Декларації з ПДВ за листопад 2021 року від`ємного значення, що переноситься до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму ПІДВ 2 850 409 грн.
В акті від 20 січня 2022 року № 3451/Ж5/26-15-04-11-03/43583875 відповідачем зроблено висновок про порушення пункту 200.4 статті 200 ПК України, що призвело до завищення суми від`ємного значення на суму 2 850 409 грн.
Акт камеральної перевірки направлено на адресу позивача 21 січня 2022 року та був повернутий відповідачу 02 червня 2022 року із зазначенням причини повернення «за закінченням терміну зберігання».
На підставі акту камеральної перевірки від 20 січня 2022 року № 3451/465/26-15-04-11-03/43583875 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 101660411 за формою «В4» від 13 червня 2022 року на суму 2 850 409, 00 грн, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ за листопад 2021 року на 2 850 409, 00 грн.
Повідомлення-рішення № 101660411 за формою «В4» від 13 червня 2022 року направлялось на адресу позивача 14 червня 2022 року та було повернуте 16 липня 2022 року із зазначенням причини повернення «за закінченням терміну зберігання». Копії вказаних документів перевірки, в тому числі і оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 101660411 за формою «В4» від 13 червня 2022 року позивач отримав разом із листом відповідача про розгляд запиту на отримання публічної інформації від 14 березня 2023 року № 190/311/26-15-07-04-03-07, яке було надіслано позивачу рекомендованим листом штрих код на конверті 0305809696575, і отримане ним 16 березня 2023 року, що підтверджується інформацією з веб-сайту Укрпошта з розділу трекінг відправлень https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html.
Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує наступне.
Першочерговим у спірних правовідносинах підлягає вирішенню питання про дотримання установлених процесуальним законом строків звернення до адміністративного суду.
В ухвалі від 08 травня 2023 року Київський окружний адміністративний суд (суддя Журавель В.О.), відкриваючи провадження у справі, зазначив, що позовна заява подана з дотриманням вимог статей 160, 161 та 172 Кодексу адміністративного судочинства України.
Крім того, приймаючи до провадження адміністративну справу № 320/15703/23, суддя Київського окружного адміністративного суду Головенко О.Д. в ухвалі від 20 лютого 2024 року також не вирішував питання щодо строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою.
Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Частина перша статті 118 КАС України передбачає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частин третьої і четвертої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду; якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Отже строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Водночас для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Застосування строків звернення до суду має на меті дисциплінування учасників адміністративного процесу, досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулювання сторін до своєчасного захисту своїх прав. Невипадково інститут строків звернення до суду тісно пов`язаний з принципом правової визначеності, закріпленим у практиці Європейського суду з прав людини та Верховного Суду, і є гарантією стабільності публічно-правових відносин.
З матеріалів справи вбачається, що обґрунтовуючи дотримання строку звернення до суду, позивач зазначав, що про існування акта камеральної перевірки від 20 січня 2022 року № 3451/Ж5/26-15-04-11-03/43583875 та прийнятого на його підставі податкового повідомлення-рішення № 101660411 від 13 червня 2022 року він не був обізнаний, оскільки вказані документи ним фактично не отримувалися. Позивач стверджував, що про проведення контролюючим органом відповідної перевірки та прийняття спірного податкового повідомлення-рішення дізнався лише після отримання відповіді ГУ ДПС у м. Києві на запит про надання публічної інформації від 14 березня 2023 року № 190/3111/26-15-07-03-07, разом з якою йому надані копії відповідних документів. Саме з цього моменту, на думку позивача, слід обчислювати строк звернення до суду, оскільки лише тоді він фактично дізнався про порушення своїх прав та отримав можливість оскаржити спірне податкове повідомлення-рішення в судовому порядку.
Відповідно до пунктів 42.1, 42.2, 42.5 статті 42 ПК податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
У разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Таким чином, податковим законодавством передбачено два окремих випадки, коли документи вважаються належним чином врученими платнику податків: надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення (що і було зроблено відповідачем у спірному випадку) або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Водночас, у разі надіслання документів поштою, крім отримання платником цієї кореспонденції на пошті, вони також вважаються врученими у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував, що суди зобов`язані встановлювати причини невручення документів платнику податків, а також наявність чи відсутність підстав вважати направлену кореспонденцію врученою відповідно до вимог статті 42 ПК України. Від цього залежить оцінка того, чи можна вважати платника податків обізнаним про призначення перевірки та інші дії контролюючого органу.
Зокрема, у постановах від 06 серпня 2019 року у справі № 520/8681/18, від 11 червня 2020 року у справі № 823/1606/17 та від 12 серпня 2021 року у справі № 640/3605/19 Верховний Суд сформував чітку правову позицію, відповідно до якої документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 ПК України, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків чи його представнику.
Зазначене узгоджується з правовими висновками викладеними у постановах Верховного Суду від 15 лютого 2024 року у справі № 640/9016/20, від 26 вересня 2024 року у справі № 600/6022/23-а.
Колегія суддів зазначає, що матеріали справи свідчать про регулярне неотримання позивачем поштової кореспонденції, яку контролюючий орган надсилав на його податкову адресу. Така поведінка не може розцінюватися як належне дотримання процесуальних строків чи поважна причина їх пропуску, оскільки має ознаки недобросовісного користування процесуальними правами.
Верховний Суд у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 810/3116/18 прямо вказав, що систематичне неотримання платником податків поштової кореспонденції, направленої контролюючим органом на офіційну податкову адресу, є зловживанням правом бути повідомленим про прийняті щодо нього рішення.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 09 січня 2024 року у справі № 140/515/23, де зазначено, що контролюючий орган, не маючи інших правових механізмів отримання персональних даних платника податків, вправі покладатися на актуальність інформації, зазначеної в облікових даних. У випадку ж невиконання платником податків обов`язку повідомляти про зміну своїх персональних даних, саме на нього покладається ризик настання негативних наслідків такої поведінки.
Крім того, пункт 45.2 статті 45 ПК України прямо покладає на платника податків обов`язок щодо зазначення та актуалізації своєї податкової адреси. Податковою адресою фізичної особи є місце її проживання, зазначене в облікових даних, а юридичної особи - місцезнаходження, визначене у відповідному державному реєстрі. Саме платник податків зобов`язаний своєчасно інформувати контролюючий орган про зміну адреси та забезпечити можливість отримання офіційної кореспонденції.
Отже, належне направлення податкових повідомлень-рішень та інших документів за податковою адресою позивача, що підтверджується матеріалами справи, є достатнім для визнання таких документів врученими у розумінні статті 42 ПК України. Пасивна поведінка позивача у вигляді систематичного неотримання поштової кореспонденції не може бути підставою для зміщення початку перебігу строку звернення до суду.
Зважаючи на дотримання контролюючим органом порядку направлення документів за адресою платника, зазначеною в ЄДРПОУ, позивач є таким, що належним чином повідомлений про результати перевірки та прийняття оспореного податкового повідомлення-рішення.
При цьому матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що позивач звертався до оператора поштового зв`язку щодо неналежного вручення кореспонденції, оскаржував дії поштового відділення, повідомляв контролюючий орган про неможливість отримання кореспонденції за своєю податковою адресою або вчиняв інші дії, спрямовані на отримання документів, які направлялися на його адресу. Навпаки, встановлені обставини свідчать про пасивну поведінку позивача щодо контролю за станом своїх податкових прав та обов`язків.
Тому початок перебігу строку звернення до суду необхідно обчислювати з наступного дня після дати, коли спірне податкове повідомлення-рішення вважається врученим позивачу відповідно до положень статті 42 ПК України, тобто з 17 липня 2022 року, оскільки поштове відправлення зі спірним податковим повідомленням-рішенням було повернуто контролюючому органу 16 липня 2022 року з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Аналогічне обґрунтування з посиланням на пункт 42.2 статті 42 ПК України наведено в позовній заяві (аркуш 6) та в мотивувальній частині рішення суду першої інстанції щодо дати вручення акта перевірки – 02 червня 2022 року, з урахуванням якої суд дійшов висновку про недотримання строків винесення податкового повідомлення-рішення від 13 червня 2022 року.
Таким чином, установлений частиною другою статті 122 КАС України шестимісячний строк звернення до адміністративного суду сплив у січні 2023 року, тоді як із даним позовом позивач звернувся лише після його закінчення (03 травня 2023 року). Отже, на момент подання позовної заяви процесуальний строк був пропущений більш ніж на три місяці.
У зв`язку з цим, відповідач звернувся до суду з клопотанням про залишення позовної заяви без розгляду (а.с. 112-113), у відповідь на яке позивач знову повторив свої міркування про початок перебігу строку звернення з 16 березня 2023 року – дня отримання листа ГУ ДПС у м. Києві з документами на запит про отримання публічної інформації (а.с. 116-117).
Позивач не вказав жодних поважних причин неможливості звернення до суду після 16 липня 2022 року і не підтвердив їх належними доказами.
Суд першої інстанції не вирішив зазначеного клопотання відповідача ні протокольною чи окремою письмовою ухвалою, ні в своєму рішенні.
Колегія суддів відхиляє доводи позивача про те, що перебіг строку звернення до суду повинен обчислюватися з моменту фактичного отримання ним копій спірних документів у березні 2023 року. Такий підхід суперечить як положенням статті 42 ПК України, так і усталеній практиці Верховного Суду, відповідно до якої момент фактичного ознайомлення особи із рішенням суб`єкта владних повноважень не є визначальним у випадках, коли законом встановлено спеціальний порядок вручення таких документів та момент, з якого вони вважаються врученими незалежно від фактичного отримання.
Інше тлумачення зазначених норм фактично надавало б платнику податків можливість на власний розсуд визначати момент початку перебігу строку звернення до суду шляхом неотримання кореспонденції, належним чином направленої контролюючим органом, та подальшого витребування копій відповідних документів через значний проміжок часу. Такий підхід суперечив би принципу правової визначеності та ставив би реалізацію владних управлінських функцій держави у залежність від суб`єктивної поведінки особи.
Вирішуючи питання щодо дотримання строку звернення до суду, колегія суддів виходить з того, що інститут процесуальних строків має самостійне правове значення та передує перевірці законності оскаржуваного рішення по суті. Тому доводи сторін щодо наявності чи відсутності порушень під час проведення перевірки та прийняття податкового повідомлення-рішення можуть бути предметом судової оцінки лише за умови дотримання особою установленого законом строку звернення до суду або наявності підстав для його поновлення.
Сам по собі характер заявлених позовних вимог або переконання особи у незаконності рішення суб`єкта владних повноважень не звільняє її від обов`язку дотримуватися встановлених процесуальним законом строків судового оскарження.
Колегія суддів також враховує, що позивач, обґрунтовуючи дотримання строку звернення до суду та заперечуючи доводи відповідача про його пропуск, не посилався на існування будь-яких об`єктивних обставин, які б унеможливлювали своєчасне звернення до суду. Зокрема, позивач не зазначав про вплив запровадженого в Україні воєнного стану, обмеження пересування, перебування на тимчасово окупованій території, відсутність доступу до засобів зв`язку чи інших непереборних обставин, які могли б перешкодити реалізації права на судовий захист. Єдиним аргументом позивача фактично була його необізнаність про існування спірного податкового повідомлення-рішення, яка, як встановлено колегією суддів, спростовується матеріалами справи та положеннями статті 42 ПК України щодо належного вручення документів платнику податків. Отже, будь-яких належних та допустимих доказів існування об`єктивних перешкод для своєчасного звернення до суду позивачем не наведено та матеріали справи не містять.
Згідно з частиною першою статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
За пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Беручи до уваги порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права в частині вирішення питання про строк звернення до суду, з огляду на пропуск позивачем встановленого законом строку, та відповідно до пункту 3 частини першої статті 315 КАС України рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року підлягає скасуванню, а позов - залишенню без розгляду.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 319, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві задовольнити частково.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року скасувати, а позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД СІТІ ГРУП» у справі № 320/15703/23 залишити без розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Кобаль М.І.

Тереза Ю.О.

Повний текст постанови виготовлено 03.06.2026.