ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/257/24	Головуючий у 1-й інстанції Кунець Н.Р. 	
Провадження № 22-ц/817/562/26 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Костів О. З., Хома М. В., 
з участю секретаря - Хоміцька С.О. 
та сторін - представника Тернопільської окружної прокуратури — Куліковської Л.Б., представника Державної екологічної інспекції у Тернопільській області — Жмуд Н.В., представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Поповича О.І. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, цивільну справу № 607/257/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Попович Олег Ігорович, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 лютого 2026 року, повний текст якого складено 09 лютого 2026 року, ухваленого суддею Кунець Н.Р., у справі за позовом керівника Тернопільської окружної прокуратури, в інтересах держави, в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої навколишньому природному середовищу,-

В С Т А Н О В И В:

у січні 2024 року керівник Тернопільської окружної прокуратури, в інтересах держави, в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області, звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в сумі 117304 грн, з них: 30 % в дохід спеціального фонду Державного бюджету України, 50 % в дохід спеціального фонду місцевого бюджету Тернопільської міської ТГ, 20 % в дохід спеціального фонду місцевого бюджету Тернопільської обласної ради.
В обґрунтування позову посилається на те, що Тернопільською окружною прокуратурою встановлено факт порушення ОСОБА_1 законодавства про охорону навколишнього природного середовища, внаслідок якого спричинено шкоду інтересам держави у розмірі 117304 грн.
Так, згідно протоколу № 006864 про адміністративне правопорушення від 05.09.2022, 04.09.2022 о 21 год. 30 хв., на водоймі Тернопільського ставу (м.Тернопіль), було виявлено порушення, а саме, ОСОБА_1 , в межах Тернопільського ландшафтного парку «Загребелля», здійснив лов 86 раків руками, підсвічував ліхтариком з телефону, чим порушив ст. 26 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та п. 4.63 Положення про Тернопільський регіональний ландшафтний парк «Загребелля», за що передбачена відповідальність ст. 91 КУпАП.
Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.10.2022 у справі № 607/12718/22, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП та звільнено його від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.
Позивач вказує, що Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної незаконним виловом раків, яка становить 10664 грн.
Разом з тим, Тернопільською окружною прокуратурою здійснювалось процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 42022212050000104 від 11.11.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, в ході якого проведено судову інженерно-екологічну експертизу та, згідно з висновку від 22.03.2023 № 1144/22-22 вказане правопорушення вчинено на території Тернопільського регіонального ландшафтного парку «Загребелля», що відноситься до природно-заповідного фонду та потребує особливої охорони з боку держави.
Відтак, збитки у розмірі 10664 грн, обчислені Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області, розраховано арифметично не вірно, з огляду на незастосування коефіцієнту «10», а розмір шкоди, завданої ОСОБА_1 навколишньому природному середовищу внаслідок незаконного вилову 86 раків річкових в межах регіонального ландшафтного парку «Загребелля», розрахований на підставі постанови Кабінету Міністрів від 10.05.2022 № 575, становить 117304 грн.
Враховуючи наведене, Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області на адресу ОСОБА_1 направлялись вимоги щодо добровільного відшкодування шкоди, однак в добровільному порядку ОСОБА_1 шкоду, завдану навколишньому середовищу, не відшкодовано.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 лютого 2026 року позов керівника Тернопільської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області до ОСОБА_1 , про стягнення шкоди, завданої навколишньому природному середовищу, задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 шкоду, завдану порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в сумі 117304 грн гривні з них: 30 % в дохід спеціального фонду Державного бюджету України, 50 % в дохід спеціального фонду місцевого бюджету Тернопільської міської територіальної громади, 20 % в дохід спеціального фонду місцевого бюджету Тернопільської обласної ради на розрахунковий рахунок UA898999980333179331000019751, код бюджету 24062100, ідентифікаційний код одержувача 37977599 в Казначейство України (ЕАП).
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Тернопільської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 2684 гривні.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Попович О.І. просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 лютого 2026 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги представник заявника зазначив, що судом першої інстанції не враховано рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.10.2022 року у справі № 607/12718/22 про адміністративне правопорушення, адже, встановлені ним факти є доведеними та можуть використовуватися при розгляді іншої справи щодо тих обставин справи, які таким рішенням встановлені.
Так, за фактом порушення, складено протокол про адміністративне правопорушення № 006864 від 05.09.2022 року, згідно Опису знарядь незаконного добування (заготівлі) природних ресурсів, транспортних (у тому числі, плавучих) засобів, зброї та боєприпасів, природних ресурсів або продукції, що з них вироблена, спеціальних документів від 05.09.2022 року, складений представником Державної екологічної інспекції у Тернопільській області зафіксовані факти, що усі виловлені ним раки 05.09.2022 року були живі та відпущені назад у водойму живими. Випускання раків у живому стані назад у водойму супроводжувалося здійсненням відповідного відеозапису, який також увійшов в матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Таким чином, фактичне вибуття водних біоресурсів із природного середовища не відбулося.
Отже, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для стягнення шкоди, завданої водним біоресурсам, не встановивши належним чином усіх елементів цивільно-правової відповідальності та не надавши належної оцінки усім доказам наявним в матеріалах справи. Помилки допущені інспектором при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення не можуть покладатися на особу. Ризик будь-якої помилки державного органу, покладатися на саму державу та не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Також, судом першої інстанції не встановлено причинного зв`язку між діями особи та наявністю завданої шкоди, що є необхідним для покладення обов`язку з відшкодування шкоди.
Висновок експерта є одним із доказів, який не має переваг перед іншими доказами та підлягає обов`язковій оцінці, за результатами якої формується сукупність належних, допустимих, достовірних доказів, достатніх для підтвердження певного висновку, а сам процес підтвердження складає зміст доказування-обґрунтування.
Державна екологічна інспекція у Тернопільській області подала відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Поповича О.І., у якому зазначила, що твердження заявника щодо реальності завданого збитку, виходячи з повернення виловлених раків у водойму, звільнення від адміністративної відповідальності на підставі постанови суду - нівелює негативні наслідки, проте таке жодним чином не нівелює наявності шкоди, завданої природному середовищу (об`єкту ПЗФ), оскільки шкода спричиняється не лише знищенням об`єктів тваринного світу, а також незаконним вилученням таких з природного середовища (незаконне добування). 
Докази, що містяться у матеріалах справи є належними та допустимими, в повній мірі підтверджують факт протиправної поведінки, що полягає у незаконному вилученні об`єктів тваринного світу з природного середовища. Судом першої інстанції в повній мірі досліджено усі обставини справи, надано таким належну правову оцінку, як наслідок винесено законне та обґрунтоване рішення, що відповідає обставинам справи та підтверджується матеріалами справи. В свою чергу, викладені у апеляційній скарзі твердження підлягають спростуванню, та не повинні братися судом до уваги.
Тернопільська окружна прокуратура подала відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Поповича О.І., у якому зазначила, що екологічна шкода має подвійну природу, оскільки виражається у грошовому еквіваленті (з метою запобігання подібним правопорушенням та спрямовані кошти для відновлення чи покращення навколишнього природного середовища) та у негативних наслідках для об`єктів природного середовища.
З наведеного вбачається, що шкода нараховується за порушення вимог законодавства, що полягає як у незаконному добуванні без знищення, так і за знищенні об`єкти тваринного світу. Тобто, для відшкодування збитків за незаконне вилучення (добування) об`єктів тваринного світу не має значення чи повернута незаконно вилучена (добута) риба/тварина у середовище свого перебування, чи ні.
Дії щодо повернення раків у природне середовище виконано посадовими особами уповноваженого органу контролю під час здійснення ними заходів державного нагляду за дотриманням законодавства у відповідності до ч. 7 ст. 63 Закону України “Про природно-заповідний фонд України”, а не порушником.
Лише внаслідок оперативності виявлення такого правопорушення об`єкти тваринного світу залишились у живому стані. Тобто, фактично відвернення таких наслідків як знищення об`єктів тваринного світу відбулося без намірів, волевиявлення та дій правопорушника.
Посилання відповідача про покладення на нього подвійної відповідальності за одне й теж правопорушення є помилковим, оскільки ОСОБА_1 постановою Тернопільського міськрайонного суду від 18.10.2022, визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення за ст. 91 КУпАП та звільнений від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення, натомість стягнення шкоди, завданої навколишньому природному середовищу є компенсацією, завданої шкоди, а не повторним притягненням до юридичної відповідальності.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Попович О.І. апеляційну скаргу підтримав, із мотивів викладених у ній.

Представник Тернопільської окружної прокуратури — Куліковська Л.Б. та представник Державної екологічної інспекції у Тернопільської області — Жмуд Н.В. апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Поповича О.І. не визнали, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.
Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін у справі, проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що відповідно до Положення про Тернопільський ландшафтний парк «Загребелля», затвердженого розпорядженням Тернопільської міської ради народних депутатів № 570 від 23.06.1994 «Про затвердження меж та Положення Тернопільського ландшафтного парку «Загребелля»», даний парк є природною рекреаційною установою місцевого значення та створений з метою збереження в природному стані окремих типових природних комплексів та об`єктів, а також для забезпечення умов для організованого відпочинку населення.
Відповідно до п. 6 Розділу 4 Положення, на території парку забороняється з поміж іншого: полювання, знищення та відлов тварин, руйнування гнізд, нор і інших укрить та домівок; інша діяльність, що порушує природні та рекреаційні комплекси і загрожує екологічному стану парку.
Згідно із протоколу № 006864 про адміністративне правопорушення від 05.09.2022, 04.09.2022 о 21 год. 30 хв. на водоймі Тернопільський став (м. Тернопіль) було виявлено порушення, а саме, гр. ОСОБА_1 в межах Тернопільського ландшафтного парку «Загребелля», здійснював лов раків руками, підсвічував ліхтариком з телефону. Водойма не відноситься до водойми загального користування. Виловив 86 шт. раків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив ст. 26 Закону України «Про природно заповідний фонд України» та п. 4.63 Положення про Тернопільський регіональний ландшафтний парк «Загребелля», за що передбачена відповідальність ст. 91 КУпАП.
Відповідно до розрахунку шкоди, заподіяної незаконним виловом раків до протоколу № 006864 від 05.09.2022 проведеного державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища в Тернопільській області Золотько О.А., розмір шкоди заподіяної незаконним виловом раків ОСОБА_2 становив 10664 грн.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/12718/22 від 18.10.2022, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП, та звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
11.11.2022 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42022212050000104, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, зокрема за фактом незаконного вилову раків у водоймі в місті Тернополі, яка відноситься до природно заповідного фонду.
В межах досудового розслідування у даному кримінальному провадженні було призначено судову інженерно-екологічну експертизу, за результатами проведення якої складено висновок експерта № 1144/22-22 від 22.03.2023, яким встановлено, що у грошовому еквіваленті розмір шкоди, завданої державі внаслідок незаконного, як встановлено слідством, вилову 86 раків з водойми, що знаходиться в межах природно-заповідного фонду, становить 117 304 грн. Проте, враховуючи те, що, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, раки були випущені назад у водойму, а також відповідно до листа Інституту рибного господарства від 13.12.2022 № 510-12/22 «випуск до природного середовища річкових раків у живому вигляді нівелював негативні наслідки їх незаконного вилучення, тобто з біологічної точки зору шкода для популяції раків мала тимчасовий характер», остаточне вирішення питання щодо завдання збитків потребує правової кваліфікації. Враховуючи лист Інституту рибного господарства від 13.12.2022 № 510-12/22, оцінити істотність шкоди, завданої в результаті незаконного вилову 86 раків з водойми, що знаходиться в межах природно-заповідного фонду за критеріями, визначеними п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 10.12.2004 № 17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля», відповідно до якого зазначено, що «на те, що шкода не є істотною, можуть вказувати, зокрема, такі дані: знищення нерестовищ риби; вилов риби в період нересту, нечисленних її видів або тих, у відтворенні яких є труднощі; добування великої кількості риби, водних тварин чи рослим або риби чи тварин, вилов яких заборонено тощо», не вбачається за можливе.
Постановою дізнавача сектору дізнання Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області Хом`юка С.В. від 29.06.2023, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42022212050000104 від 11.11.2022 закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
Про закриття кримінального провадження дізнавач сектору дізнання Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області Хом`юк С. повідомляв Державну екологічну інспекцію у Тернопільській області листом вих. № 11340/24/7-23 від 10.08.2023.
28.06.2023 прокурором Тернопільської окружної прокуратури Лучкою І. складено висновок № 50-67-187вн-23 про наявність підстав для застосування представницьких повноважень поза межами кримінального провадження № 4202221205000104 від 11.11.2022, в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
Постановою прокурора Тернопільської окружної прокуратури Лучки І.В. про надання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування від 28.06.2023 у кримінальному провадженні № 42022212050000104, надано дозвіл прокурору Тернопільської окружної прокуратури Воловник М.В. на розголошення відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 42022212050000104 від 11.11.2022, за ознаками проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та на виготовлення необхідних копій матеріалів кримінального провадження, з метою подачі останніх як доказів до позовної заяви при реалізації заходів представницького характеру.
На запит керівника Тернопільської окружної прокуратури № 50-86-6992ВИХ-23 від 10.07.2023, Державна екологічна інспекція у Тернопільській області повідомила, що у Інспекції відсутня інформація про відшкодування ОСОБА_1 шкоди, заподіяної порушенням вимог природоохоронного законодавства в розмірі 117304 грн. Також, Інспекцією не вживалися заходи досудового врегулювання спору. При цьому, Інспекція не заперечує щодо розгляду питання вжиття заходів представницького характеру у відповідності до вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», зважаючи на обмежене фінансування коштів для сплати судового збору. Крім того, Інспекція надала реквізити, на які підлягає до зарахування заподіяна шкода. Вказане вбачається із відповіді № 1-1-05-1797 від 14.07.2023.
На запит керівника Тернопільської окружної прокуратури № 50-86-12032ВИХ-23 від 24.11.2023, Державна екологічна інспекція у Тернопільській області листом № 1-1-05-3166 від 07.12.2023 повідомила, що Інспекцією в рамках досудового врегулювання спору, на адресу ОСОБА_1 надсилалася досудова вимога № 1/2-6-11-2279 від 07.09.2023 щодо добровільного відшкодування шкоди, яка повернута зі відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання». Станом на даний час, сума заподіяної шкоди в розмірі 117304 грн залишається невідшкодованою. Інспекція не зверталася до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди. Інспекція не заперечує щодо розгляду питання вжиття заходів представницького характеру у відповідності до вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Крім того, Інспекція надала реквізити, на які підлягає до зарахування заподіяна шкода.
До вказаного листа Інспекцією долучено новий розрахунок шкоди заподіяної незаконним виловом раків проведеного державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища в Тернопільській області Золотько О.А., який проведений відповідно до постанови КМУ від 10.05.2022 № 575 «Про затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд», згідно з яким розмір шкоди заподіяної незаконним виловом раків ОСОБА_1 становив 117304 грн.
Відповідно до відповіді Державної екологічної інспекції у Тернопільській області № 1-1-05-3253 від 22.12.2023 на запит Тернопільської окружної прокуратури № 50-86-12756ВИХ-23 від 19.12.2023, Інспекцією повторно повідомлено про надіслання досудової вимоги ОСОБА_1 , та інформовано, що примірник досудової вимоги додатково скеровано через послугу обміну короткими текстовими повідомленнями «смс» на закріплений за відповідачем мобільний номер; станом на поточний день, заподіяна сума шкоди в розмірі 117304 грн залишається невідшкодованою.
Листом № 50-86-12839 ВИХ-23 від 22.12.2023 керівник Тернопільської окружної прокуратури Борщевська Г. повідомила Державну екологічну інспекцію у Тернопільській області про те, що з Тернопільською окружною прокуратурою відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» з метою захисту інтересів держави будуть вживатися заходи представницького характеру, шляхом подачі позовної заяви до Тернопільського міськрайонного суду в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної порушенням вимог природоохоронного законодавства у розмірі 117 304 грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок незаконного вилову ОСОБА_1 86 раків річкових в межах Тернопільського ландшафтного парку «Загребелля», було завдано шкоди навколишньому природному середовищу у розмірі 117304 грн, яка на даний час не відшкодована, що свідчить про порушення інтересів держави, за захистом яких до суду звернулася керівник Тернопільської окружної прокуратури.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів, з огляду на таке.
В силу положень ч. 3, ч. 4 ст. 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.
Зазначені вимоги у даній справі дотримано та обґрунтовано підстави для реалізації Тернопільською окружною прокуратурою права вживати заходи представницького характеру на захист інтересів держави в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
Відповідно до положень ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. 
Згідно із статті 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.
У Законі України «Про тваринний світ» передбачено, що: об`єктами тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону, є: дикі тварини - хордові, в тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші) і безхребетні (членистоногі, молюски, голкошкірі та інші) в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі (абзац другий частини першої статті; громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу (абзац п`ятий частини другої статті 10); відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в незаконному вилученні об`єктів тваринного світу з природного середовища (абзац четвертий частини другої статті 63).
Згідно Наказу Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15 лютого 1999 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 квітня 1999 року за № 269/3562 «Про затвердження Правил любительського і спортивного рибальства та Інструкції про порядок обчислення та внесення платежів за спеціальне використання водних живих ресурсів при здійсненні любительського і спортивного рибальства», чинного на час виникнення спірних правовідносин, забороняється лов раків у нерестовий період, під час линьки і виношування ікри, а також у темну пору доби (пізніше години від заходу сонця та раніше години до його сходу) із застосуванням підсвічування. Терміни заборони на лов раків установлюються місцевими органами рибоохорони і доводяться до відома населення через засоби масової інформації (пункт 4.5.).
Відповідно до статті 2 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, відносини в галузі охорони і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, відтворення його природних комплексів регулюються Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», цим Законом та іншими актами законодавства України.
Згідно статті 4 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» території природних заповідників, заповідні зони біосферних заповідників, землі та інші природні ресурси, надані національним природним паркам, є власністю Українського народу.
Частиною першою статті 23 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», передбачено, що регіональні ландшафтні парки є природоохоронними рекреаційними установами місцевого чи регіонального значення, що створюються з метою збереження в природному стані типових або унікальних природних комплексів та об`єктів, а також забезпечення умов для організованого відпочинку населення. Регіональні ландшафтні парки організовуються з вилученням або без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів у їх власників або користувачів.

Згідно статей 16, 21 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» на території природних заповідників (національних природних парків) забороняється будь-яка діяльність, що суперечить цільовому призначенню заповідника, порушує природний розвиток процесів та явищ або створює загрозу шкідливого впливу на його природні комплекси та об`єкти, а саме, в тому числі мисливство та рибальство (промислове рибальство).
Порушення законодавства України про природно-заповідний фонд тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільну або кримінальну відповідальність.
Відповідальність за порушення законодавства про природно-заповідний фонд несуть особи, винні у: а) нецільовому використанні територій та об`єктів природно-заповідного фонду, порушенні вимог проектів створення та організації територій природно-заповідного фонду; б) здійсненні в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, їх охоронних зон забороненої господарської діяльності; в) організації на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, в їх охоронних зонах господарської діяльності без попереднього здійснення оцінки впливу на довкілля або з порушенням оцінці впливу на довкілля; г) невжитті заходів щодо попередження і ліквідації екологічних наслідків аварій та іншого шкідливого впливу на території та об`єкти природно-заповідного фонду; д) порушенні строків і порядку розгляду клопотань про створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду; е) порушенні вимог щодо використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду; є) перевищенні допустимих хімічних, фізичних, біотичних та інших впливів і антропогенних навантажень, порушенні вимог наданих дозволів на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду ж) псуванні, пошкодженні чи знищенні природних комплексів територій та об`єктів природно-заповідного фонду та зарезервованих для включення до його складу з) самочинній зміні меж, відведенні територій та об`єктів природно-заповідного фонду для інших потреб. Законодавством України може бути встановлена відповідальність і за інші порушення законодавства про природно-заповідний фонд (стаття 64 Закону України «Про природно-заповідний фонд України»).
Відповідно до статті 65 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» розміри шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про природно-заповідний фонд, визначаються на основі кадастрової еколого-економічної оцінки включених до його складу територій та об`єктів, що проводиться відповідно до цього Закону, та спеціальних такс, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 10 травня 2022 року № 575 «Про затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд», затверджені такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування чи знищення об`єктів тваринного світу, пошкодження або знищення їх жител та споруд, місць перебування і розмноження; установлено, що індексація затверджених цією постановою такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної природно-заповідному фонду підприємствами, установами, організаціями та громадянами проводиться згідно з Порядком проведення індексації такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної природно-заповідному фонду підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що додається.
Згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.
Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтею 1166 ЦК України доказуванню підлягає факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.
Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.
Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.
У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди.
Тобто саме протиправне діяння уже є порушенням та особа, яка його вчинила має нести відповідальність передбачену відповідним законом.
Матеріалами справи підтверджено, що Тернопільський ландшафтний парк «Загребелля» відноситься до природо-заповідного фонду на підставі Положення про Тернопільський ландшафтний парк «Загребелля», затвердженого розпорядженням Тернопільської міської ради народних депутатів № 570 від 23.06.1994 «Про затвердження меж та Положення Тернопільського ландшафтного парку «Загребелля»».
Відповідно до інформації із веб-порталу Тернопільського рибоохоронного патруля, у період з 20.08.2022 по 30.09.2022 діяла заборона на вилов раків, у зв`язку із періодом їх линьки.
Однак, ОСОБА_1 05.09.2022 в межах Тернопільського ландшафтного парку «Загребелля», здійснював незаконний вилов 86 раків річкових, руками, з підсвічуванням ліхтариком з телефону, в межах Тернопільського ландшафтного парку «Загребелля», що підтверджується постановою Тернопільського міськрайонного суду від 18.10.2022 у справі № 607/12718/22.
Внаслідок незаконного вилову 86 раків річкових ОСОБА_1 було завдано шкоду навколишньому природному середовищу у розмірі 117304 грн, що підтверджується розрахунком проведеним державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища в Тернопільській області Золотько О.А.
При цьому, судом першої інстанції надана належна правова оцінка розрахунку завданої шкоди, який проведений у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 06 жовтня 2021 року № 1039 та не спростований відповідачем. 
Відомості про відшкодування ОСОБА_1 завданої ним шкоди на момент розгляду справи в матеріалах справи відсутні. 
За таких обставин, суд першої інстанції, встановивши факт порушення відповідачем норм природоохоронного законодавства та заподіяння внаслідок цього збитків водним ресурсам, дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для покладення на відповідача обов`язку повністю відшкодувати шкоду, завдану незаконним виловом водних біоресурсів.
Доводи апеляційної скарги, про те, що на момент розгляду справи реальних збитків рибному господарству не нанесено, оскільки всі раки були живі і випущені в природне середовище, колегія суддів відхиляє, оскільки аналіз наведених вище правових норм у галузі охорони навколишнього середовища дає підстави для висновку про те, що вилучення водних біоресурсів, у тому числі і раків, із середовища їх перебування є окремим видом правопорушення, за яке передбачена матеріальна відповідальність у виді відшкодування шкоди згідно визначених розмірів (такс), при цьому для настання відповідальності не має значення чи повернуто незаконно вилучений (добутий) біоресурс у середовище свого перебування, чи ні.
Отже, шкода спричиняється не виключно знищенням об`єктів тваринного світу, а також у випадку незаконного вилучення об`єктів тваринного світу з природного середовища, незаконного добування.
За таких обставин доводи апеляційної скарги про недоведеність вимог позову колегія суддів визнає безпідставними та такими, що зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції у судовому рішенні надано належну правову оцінку. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Попович Олег Ігорович, слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 лютого 2026 року — залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Враховуючи те, що за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції залишається без змін, перерозподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України не здійснюється. 

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Попович Олег Ігорович, залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 лютого 2026 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 07 травня 2026 року.

Головуюча        Н.М. Храпак

Судді:          О.З. Костів

М.В. Хома