Справа № 638/13836/25
Провадження № 2/638/1579/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
09 червня 2026 року        м. Харків
Шевченківський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді Смирнова В.А.
за участі секретаря судового засідання – Євженко О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Ізюмської ради,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Ізюмської міської ради.
В позовній заяві ОСОБА_1 просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовна заява мотивована тим, що рішенням Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області № 0956 від 12.12.2012 призначено позивача опікуном малолітнього ОСОБА_3 . Дитина проживає разом з позивачем. З відповідача на підставі судового рішення стягуються аліменти на утримання дитини, однак відповідач протягом тривалого часу ухилявся від виконання рішення, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 230 079,37 грн. Відповідач не виявляє жодного інтересу до життя та добробуту дитини. Він не піклується про її здоров?я, не цікавиться успіхами у навчанні, не сприяє її фізичному, моральному та духовному розвитку. Відсутня будь-яка участь Відповідача у забезпеченні дитини необхідним харчуванням, медичним доглядом і лікуванням, що негативно впливає на її фізичний стан та виховання. Крім того, Відповідач не підтримує з дитиною належного спілкування, необхідного для її емоційного та психологічного розвитку. Він не забезпечує доступу до культурних і духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальнолюдських норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та не створює умов для здобуття освіти. Така ситуація суперечить інтересам дитини та шкодить її розвитку. Відповідач не виконує батьківських обов?язків, покладених на нього законом. Він не бере участі у вихованні, матеріальному забезпеченні та розвитку дитини. Усі питання, пов?язані з утриманням і вихованням, Позивач вирішує самостійно, без будь-якої підтримки чи участі з боку Відповідача. Дитина перебуває на повному утриманні Позивача. 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Призначено підготовче засідання.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 14 січня 2026 року змінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору зі Служби у справах дітей Ізюмської міської ради на Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Ізюмської міської ради.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 24 березня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті.
У судове засідання позивачка та представник позивача, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися, просили розгляд справи здійснювати за їх відсутності, вказавши, що не заперечують проти заочного розгляду справи.
У судове засідання відповідач, повторно не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином. Про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не подав.
Треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися своєчасно та належним чином.
Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ухвали суду від 09 червня 2026 року, враховуючи наявність в матеріалах справи достатніх даних про права і взаємовідносини сторін та належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, суд вирішує слухати справу за відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
В ході судового розгляду встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , про що зроблений відповідний актовий запис №408 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 . Батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .
Згідно з рішенням Виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 12.12.2012 № 0956 призначено гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , опікуном малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно з розрахунком заборгованості по стягненню аліментів Ізюмського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області, заборгованість ОСОБА_2 по аліментам станом на 30.11.2024 складає 230 079,37 грн.
ОСОБА_2 , батько ОСОБА_3 не здійснює жодних дій, пов`язаних із вихованням дитини, зокрема не бере участі в її навчанні, розвитку, спілкуванні або інших аспектах виховного процесу, що підтверджується інформацією Ізюмського ліцею №11 Ізюмської міської ради про участь батька у вихованні та утриманні дитини № 01-29/195 ВС від 11.12.2024.
Згідно з листа голови квартального комітету 23 кварталу батько дитини - ОСОБА_3 ОСОБА_2 з дитиною не спілкується і не проживає, у виховані дитини не бере участі, ніякої допомоги не надає.
Відповідно до висновку Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області від 24.03.2026 № 890-ВС неповнолітній ОСОБА_3 перебуває на первинному обліку служби у справах дітей Ізюмської міської ради, як дитина, позбавлена батьківського піклування. Його мати ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , батько ОСОБА_2 , неодноразово судимий, перебував в місцях позбавлення волі. Рішенням виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 12.12.2012 року № 0956 опікуном дитини було призначено гр. ОСОБА_1 . У 2016 році по поверненню з виправного центру гр. ОСОБА_2 звернувся до служби у справах дітей Ізюмської міської ради щодо повернення йому дитини. 14.04.2016 року, розглянувши на комісії з питань захисту прав дитини питання повернення малолітнього ОСОБА_3 на виховання батькові, документи та проєкт рішення були передані на розгляд виконавчого комітету. Проєкт рішення № 0769 п від 20.04.2016 року не отримав більшості голосів «ЗА». За наслідками розгляду даного проєкту рішення виконавчого комітету не було прийнято, гр. ОСОБА_2 було рекомендовано звернутися до суду за захистом свого права в порядку цивільного судочинства. 3 того часу гр. ОСОБА_2 не виявляв бажання повернення дитини на виховання та спільне проживання. Згідно із інформацією Ізюмського ліцею № 11 Ізюмської міської ради, де навчається ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_2 не бере участі в житті, вихованні та розвитку свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 . Не сприяв в отриманні дитиною паспорта громадянина України. Ізюмський міський центр соціальних служб надав висновок потреб сім`ї ОСОБА_1 . Чинником складних життєвих обставин є ухилення гр. ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків. Обстежити умови проживання гр. ОСОБА_2 та скласти висновок оцінки його потреб теж не вдалося у зв`язку з його відсутністю за місцем проживання. На виклики Центру соціальних служб гр. ОСОБА_2 не реагує. Гр. ОСОБА_2 не сплачує аліменти на утримання сина. Заборгованість по аліментам станом на 30.06.2025 року складає 248631,19 грн. Вихованням та утриманням ОСОБА_3 займається опікун ОСОБА_1 . Нею створені належні умови для проживання та навчання дитини. ОСОБА_6 має сезонний одяг, шкільне приладдя, технічні засоби для навчання. Неповнолітній ОСОБА_3 повідомив, що не спілкується та не має бажання спілкуватися з батьком, батько не надає матеріальної допомоги, не бере участі в житті хлопця. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини. готувати її до самостійного життя та праці, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області вважає за доцільне позбавлення гр. ОСОБА_2 батьківськи прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч.2 ст. 150 СК України).
Згідно з ч.ч.2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Згідно з ч. 1-2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
У ст. 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України.
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в позові про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.
У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).
Враховуючи викладене, зібрані докази, те, що відповідач не надав суду будь-яких доказів, які б свідчили про належне виконання батьківських обов`язків, суд приходить до висновку, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків та не бажає піклуватися про дитину, брати участі у її вихованні, а тому суд вважає, що позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Суд зазначає, що позбавлення відповідача батьківських прав здійснене згідно із законом (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України), спрямоване на захист прав та інтересів дитини, отже, має законну мету і втручання в права відповідача є пропорційним меті позбавлення його батьківських прав.
Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. 
Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та з урахуванням того, що позивачу відстрочену було сплату судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 49, 141, 223, 263-265, 280, 282 ЦПК України, ст.ст. 1, 24, 150, 155, 164, 166 СК України, суд, –
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Ізюмської ради – задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , остання відома адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмір 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Реквізити учасників справи:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , остання відома адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя В.А. Смирнов