Справа № 130/3245/25 
Провадження №11-кп/801/696/2026 
Категорія: 336 
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1 
Доповідач: ОСОБА_2 

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2026 року   	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
та учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12024020000000756 від 24 жовтня 2024 року,
за апеляційною скаргою заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_13 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12 травня 2026 року, яким відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Носківці Жмеринського району Вінницької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, невійськовозобов`язаного, непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 раніше несудимого

- затверджено угоду про визнання винуватості і визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, 

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки смт Браїлів Жмеринського району Вінницької області, громадянки України, з вищою освітою, розлученої, працюючої лікарем-терапевтом Жмеринської ЦРЛ, мешканки АДРЕСА_2 , раніше несудимої -

- затверджено угоду про визнання винуватості і визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, 

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Лозова Шаргородського району Вінницької області, громадянина України, з вищою освітою, невійськовозобов`язаного, одруженого, працюючого лікарем-методистом у Чернівецькій міській лікарні Вінницької області, мешканця АДРЕСА_3 , раніше несудимого - 
- затверджено угоду про визнання винуватості і визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 3 ст. 368 та КК України, -

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12 травня 2026 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 8 травня 2026 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_14 та обвинуваченим ОСОБА_7 , за участю захисника ОСОБА_10 .
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України і, з застосуванням статті 77 Кримінального кодексу України, обрано йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності строком на два роки, без конфіскації майна.
У відповідності із статтею 75 Кримінального кодексу України звільнено ОСОБА_7 від відбування обраного основного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Початок іспитового строку вирішено обчислювати з моменту проголошення вироку.
Згідно з частиною першою статті 76 Кримінального кодексу України покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 76 Кримінального кодексу України, додатково покладено на ОСОБА_7 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 8 травня 2026 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_14 та обвинуваченою ОСОБА_8 , за участю захисника ОСОБА_11 .
ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України і, з застосуванням статті 77 Кримінального кодексу України, обрано їй покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності строком на два роки, без конфіскації майна.
У відповідності із статтею 75 Кримінального кодексу України звільнено ОСОБА_8 від відбування обраного основного покарання, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
Початок іспитового строку вирішено обчислювати з моменту проголошення вироку.
Згідно з частиною першою статті 76 Кримінального кодексу України покладено на ОСОБА_8 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 76 Кримінального кодексу України, додатково покладено на ОСОБА_8 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 8 травня 2026 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_14 та обвинуваченим ОСОБА_9 , за участю захисника ОСОБА_12 .
ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України і, з застосуванням статті 77 Кримінального кодексу України, призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності строком на два роки, без конфіскації майна.
ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України і призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) грн.
У відповідності із статтями 70, 72 Кримінального кодексу України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання основних покарань та часткового складання додаткових покарань обрано ОСОБА_9 остаточну міру покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності строком на два роки, без конфіскації майна та штрафу у розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) грн, який виконувати самостійно.
У відповідності із статтею 75 Кримінального кодексу України звільнено ОСОБА_9 від відбування обраного основного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Початок іспитового строку вирішено обчислювати з моменту проголошення вироку.
Згідно з частиною першою статті 76 Кримінального кодексу України покладено на ОСОБА_9 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 76 Кримінального кодексу України, додатково покладено на ОСОБА_9 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази, які знаходяться в ГУНП у Вінницькій області:
- мобільний телефон марки «Самсунг» ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 із встановленою сім картою НОМЕР_3 - повернуто ОСОБА_7 ;
- медична документація на ім`я ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_4 - повернуто у КНП «Жмеринська ЦРЛ»;
- посвідчення УБД на ім`я ОСОБА_7 - повернуто ОСОБА_7 ;
- автомобіль марки «Toyota», моделі «Rav 4», д.н.з. НОМЕР_4 , який знаходиться на відповідальному зберіганні ОСОБА_7 - повернуто ОСОБА_7 ;
- мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9C NFC» ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 із сім-карткою з номером НОМЕР_7 , який було поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» з №RAWO 112105 - повернуто ОСОБА_9 ;
-медичні документи на ім`я ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які було поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» з №RAWO 112106 - повернуто до КНП «Шаргородська ЦРЛ»;
-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки «Renault Megane Scenic» із реєстраційним номером НОМЕР_8 , серії НОМЕР_9 - повернуто ОСОБА_9 ;
- автомобіль марки «Renault Megane Scenic» із реєстраційним номером НОМЕР_8 , який було доставлено до спеціального майданчика для транспортних засобів ГУНП у Вінницькій області, - повернуто ОСОБА_9 ;
-консультативний висновок спеціаліста від 11.04.2025 (1 арк.) - ухвалено зберігати при кримінальному провадженні;
-виписку з медичної карти хворого ОСОБА_18 (1 арк.) - ухвалено зберігати при кримінальному провадженні;
-виписку з медичної карти стаціонарного хворого від 22.07.2024 на ім`я ОСОБА_18 , №11614/1766 (2 арк.) - ухвалено зберігати при кримінальному провадженні;
-виписку від офтальмолога на ОСОБА_18 (1 арк.) - ухвалено зберігати при кримінальному провадженні;
-медичну картку амбулаторного хворого №24454451 від 25.04.2025 на ОСОБА_18 (3 арк.) - ухвалено зберігати при кримінальному провадженні;
-довідку до акта огляду №12ААВ156681 на ОСОБА_18 (2 арк.) - ухвалено зберігати при кримінальному провадженні;
-консультативний висновок спеціаліста від 07.04.2025 на ОСОБА_18 (1 арк.) - ухвалено зберігати при кримінальному провадженні;
-картку огляду лікаря від 25.04.2025 на ОСОБА_18 (1 арк.) - ухвалено зберігати при кримінальному провадженні;
-виписку з амбулаторної картки від 17.04.2025 на ОСОБА_18 (1 арк.) - ухвалено зберігати при кримінальному провадженні;
-копію паспорта ОСОБА_18 (2 арк.) - ухвалено зберігати при кримінальному провадженні;
-консультативний висновок спеціаліста від 11.04.2025 на ОСОБА_18 (1 арк.) - ухвалено зберігати при кримінальному провадженні;
-виписку-епікриз із медичної картки стаціонарного хворого №735/(25) на ОСОБА_18 (2 арк.) - ухвалено зберігати при кримінальному провадженні;
- належним чином завірену копію посадової інструкції лікаря ОСОБА_9 на 2 арк. - ухвалено зберігати при кримінальному провадженні;
- належним чином завірений наказ про прийом на роботу ОСОБА_9 на посаду лікаря-хірурга відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги на 1 арк. - ухвалено зберігати при кримінальному провадженні;
- медичну карту стаціонарного хворого № 611/462 на ім`я ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на 17 арк. - повернуто КНП «Чернівецька районна лікарня»;;
- медичну карту стаціонарного хворого № 663/502 на ім`я ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 на 20 арк. - повернуто КНП «Чернівецька районна лікарня»;
- витяги з рішення «експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи» на ім`я 1) ОСОБА_20 на 6 аркушах, 2) ОСОБА_21 на 6 аркушах, 3) ОСОБА_19 на 6 аркушах, 4) ОСОБА_18 на 6 аркушах - ухвалено зберігати при кримінальному провадженні;
- аркуш паперу формату А4 із рукописними записами - ухвалено зберігати при кримінальному провадженні;
- витяг з наказу №313-К від 02.12.2024 про призначення на посаду лікаря терапевта поліклініки ОСОБА_8 на 1 аркуші - ухвалено зберігати при кримінальному провадженні;
- витяг з наказу №219 від 02.12.2024 про організацію оцінювання повсякденного функціонування особи в КНП «Жмеринська ЦРЛ» на 1 аркуші та додаток до нього - перелік лікарів на 1 аркуші - ухвалено зберігати при кримінальному провадженні;
- посадову інструкцію лікаря терапевта на 5 аркушах - повернуто КНП «Жмеринська ЦРЛ»;
- блокнот із чорновими записами у палітурці жовтого кольору - ухвалено зберігати при кримінальному провадженні, 
- мобільний телефон Iphone 13 ProMax, ІМЕІ НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , н.т. НОМЕР_12 , який поміщено до спецпакету НПУ ICR 0179955, - ухвалено повернути ОСОБА_8 .
Речові докази, які знаходяться у відділені № 220/01 АБ «Укргазбанк» м. Вінниця - грошові кошти в сумі 200 доларів США у спецпакеті «Національна поліція України» WAR 1961922; грошові кошти в сумі 700 доларів США у спецпакеті «Національна поліція України» PSP1455469; грошові кошти в сумі 7000 грн та 100 доларів США у спецпакеті «Національна поліція України» RAW0112104 - ухвалено спеціально конфіскувати та зарахувати в дохід держави. 
Речові докази, які знаходяться у відділені № 220/01 АБ «Укргазбанк» м. Вінниця - грошові кошти в сумі 52400 грн, 3000 доларів США, 3000 євро у спецпакеті «Національна поліція України» RAW0112152 - повернуто ОСОБА_9 ; грошові кошти в сумі 40000 грн, 300 доларів США, 200 євро у спецпакеті «Національна поліція України Слідче управління» PSP1030342 - повернуто ОСОБА_8 ; грошові кошти в сумі 172000 грн, 4470 доларів США у спецпакеті «Національна поліція України» WAR1961918 - ухвалено повернути ОСОБА_7 . 
Запобіжні заходи відносно обвинувачених у вигляді застави до набрання вироком законної сили - ухвалено скасувати.
Грошові кошти у якості застави, внесені в інтересах ОСОБА_7 ОСОБА_22 в сумі 150 000 грн, ОСОБА_23 в сумі 150 000 грн, ОСОБА_24 в сумі 150 000 грн, ОСОБА_25 в сумі 150 000 грн, ОСОБА_26 в сумі 150 000 грн, ОСОБА_27 в сумі 150 000 грн, ОСОБА_28 в сумі 8 400 грн - у загальному розмірі 908 400 грн, які знаходяться на депозитному рахунку ТУ ДСА України у Вінницькій області, відповідно до заяв заставодавців від 6 травня 2026 року - ухвалено перерахувати військовій частині НОМЕР_13 на рахунок для благодійної допомоги UA848201720313261001302008370, код ЄДРПОУ 08385264, МФО 820172. 
Грошові кошти у якості застави, внесені в інтересах ОСОБА_8 ОСОБА_29 в сумі 308 400 грн, ОСОБА_30 в сумі 300 000 грн, ОСОБА_31 в сумі 300 000 грн - у загальному розмірі 908 400 грн, які знаходяться на депозитному рахунку ТУ ДСА України у Вінницькій області, відповідно до заяв заставодавців від 6 травня 2026 року - ухвалено перерахувати військовій частині НОМЕР_13 на рахунок для благодійної допомоги UA848201720313261001302008370, код ЄДРПОУ 08385264, МФО 820172. 
Грошові кошти у якості застави, внесені в інтересах ОСОБА_9 ОСОБА_32 в сумі 302 800 грн, які знаходяться на депозитному рахунку ТУ ДСА України у Вінницькій області, відповідно до заяви заставодавця від 6 травня 2026 року - ухвалено перерахувати військовій частині НОМЕР_13 на рахунок для благодійної допомоги UA848201720313261001302008370, код ЄДРПОУ 08385264, МФО 820172.
Скасовано ухвали слідчих суддів Вінницького міського суду Вінницької області про накладення арешту на речові докази та майно:
- від 28 травня 2025 року (справа № 127/16529/25);
- від 2 червня 2025 року (справа № 127/16531/25);
- від 3 червня 2025 року (справа № 127/16533/25);
- від 2 червня 2025 року (справа № 127/16534/25);
- від 29 травня 2025 року (справа № 127/16530/25);
- від 28 травня 2025 року (справа № 127/16532/25);
- від 2 червня 2025 року (справа № 127/16535/25);
- від 2 червня 2025 року (справа № 127/16526/25);
- від 29 травня 2025 року (справа № 127/16537/25);
- від 30 травня 2025 року (справа № 127/16693/25);
- від 3 червня 2025 року (справа № 127/16683/25);
- від 22 жовтня 2025 року (справа № 127/32779/25).
Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 53 497 (п`ятдесят три тисячі чотириста дев`яносто сім) грн 30 коп. - по 17 832 (сімнадцять тисяч вісімсот тридцять дві) грн 45 коп. з кожного.

Згідно з вироком судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_7 , працюючи лікарем-невропатологом Жмеринської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії, ОСОБА_8 , працюючи лікарем-терапевтом КНП «Жмеринська центральна районна лікарня» (член експертної команди оцінювання повсякденного функціонування особи), ОСОБА_9 , працюючи лікарем-хірургом відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги КНП «Шаргородська міська лікарня Шаргородської міської ради» Жмеринського району Вінницької області, будучи у розумінні частини третьої статті 18 Кримінального кодексу України, Закону України «Про державну службу» службовими особами, за попередньою змовою групою осіб вчинили такі корупційні кримінальні правопорушення.
Так, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливим мотивом та метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи за попередньою змовою з обвинуваченою ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_9 , отримали від громадянки ОСОБА_20 неправомірну вигоду за вирішення питання встановлення групи інвалідності за таких обставин.
Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливим мотивом та метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, в невстановлений досудовим розслідуванням місці та час, але не пізніше 7 листопада 2024 року склав та видав завідомо неправдивий офіційний документ, який здатний спричинити наслідки правового характеру, а саме можливість реалізації ОСОБА_20 прав у сфері охорони здоров`я та соціального забезпечення - «Медична карта стаціонарного хворого» №9452/24 від 2 листопада 2025 року, затвердженої Наказом МОЗ України № 110 від 14 лютого 2012 року (у редакції наказу МОЗ №29 від 21 січня 2016 року), в якому зазначив завідомо неправдиві відомості про перебування ОСОБА_20 на стаціонарному лікуванні у відділенні КНП «Шаргородська центральна районна лікарня» терміном 5 днів, у період з 2 листопада 2024 року по 7 листопада 2024 року, а також проведені обстеження. 
Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_9 , заздалегідь домовившись з обвинуваченим ОСОБА_7 , 18 лютого 2025 року, в ході розмови з ОСОБА_20 повідомив, що для оформлення групи інвалідності їй потрібно зібрати у сімейного лікаря відповідні документи та звернутись до ОСОБА_7 , який в свою чергу повідомить про наступні дії, необхідні для отримання групи інвалідності. Цього ж дня ОСОБА_20 , зібравши всі затребувані документи, зустрілась з ОСОБА_7 , який висловив останній кримінально-протиправне прохання в наданні неправомірної вигоди в розмірі орієнтовно 30000 гривень для отримання 2 групи інвалідності. 
Продовжуючи свої кримінально-протиправні дії, 22 лютого 2025 року обвинувачений ОСОБА_7 зустрівся з обвинуваченою ОСОБА_8 , яка повідомила йому, що ОСОБА_20 може розраховувати лише на отримання 2-ї групи інвалідності та зазначила, що 20000 гривень буде достатньо. Далі, 26 лютого 2025 року, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, одержав від ОСОБА_20 неправомірну вигоду у розмірі 450 євро та 500 гривень. Цього ж дня ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_8 , якій передав грошові кошти в сумі 15000 гривень за оформлення ОСОБА_20 2 групи інвалідності терміном 3 роки. 
Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, тобто в одержанні службовою особою неправомірної вигоди, а так само проханні надати таку вигоду для себе та третьої особи за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, тобто в одержанні службовою особою неправомірної вигоди, а так само проханні надати таку вигоду для себе та третьої особи за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Таким чином, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України - тобто складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, тобто в одержанні службовою особою неправомірної вигоди, а так само проханні надати таку вигоду для себе та третьої особи за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб. 
Крім того, продовжуючи свою кримінально-протиправну діяльність, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливим мотивом та метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи за попередньою змовою з обвинуваченою ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_9 , отримали від громадянки ОСОБА_21 неправомірну вигоду за вирішення питання встановлення групи інвалідності за таких обставин. 
Так, реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_9 , заздалегідь домовившись з обвинуваченим ОСОБА_7 , 5 березня 2025 року в ході розмови з ОСОБА_21 повідомив, що для оформлення групи інвалідності їй потрібно зібрати у сімейного лікаря відповідні документи та звернутись до ОСОБА_7 , який в свою чергу повідомить про наступні дії, необхідні для отримання групи інвалідності. Після цього у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 7 березня 2025 року, ОСОБА_21 , зібравши всі затребувані документи, зустрілась з ОСОБА_7 , який висловив їй кримінально-протиправне прохання в наданні неправомірної вигоди в розмірі орієнтовно 12000 гривень для отримання 2 групи інвалідності. 
Продовжуючи свої кримінально-протиправні дії, обвинувачений ОСОБА_7 у невстановлений в ході досудового розслідування час, однак не пізніше 7 березня 2025 року, діючи з прямим умислом, корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під час зустрічі з ОСОБА_21 одержав від неї неправомірну вигоду у розмірі 12000 гривень. Цього ж дня ОСОБА_7 зустрівся з обвинуваченою ОСОБА_8 , якій передав грошові кошти в сумі 12000 гривень за оформлення 2-ї групи інвалідності терміном 2 роки ОСОБА_21 . В свою чергу ОСОБА_8 передала ОСОБА_7 його частину грошових коштів в сумі 3000 гривень. 
Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, тобто в одержанні службовою особою неправомірної вигоди, а так само проханні надати таку вигоду для себе та третьої особи за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, тобто в одержанні службовою особою неправомірної вигоди, а так само проханні надати таку вигоду для себе та третьої особи за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Таким чином, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, тобто в одержанні службовою особою неправомірної вигоди, а так само проханні надати таку вигоду для себе та третьої особи за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, продовжуючи свою кримінально-протиправну діяльність, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливим мотивом та метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи за попередньою змовою з обвинуваченою ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_9 , отримали від громадянина ОСОБА_18 неправомірну вигоду за вирішення питання встановлення групи інвалідності за таких обставин. 
Так, в березні 2025 року ОСОБА_18 звернувся за медичною допомогою до лікаря-хірурга ОСОБА_9 , який в ході консультації повідомив йому, що у нього є підстави для продовження оформлення 2 групи інвалідності, та він за грошову винагороду зможе допомогти в її оформленні.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливим мотивом та метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, у невстановлені досудовим розслідуванням місці та час, але не пізніше 16 квітня 2025 року склав та видав завідомо неправдивий офіційний документ, який здатний спричинити наслідки правового характеру, а саме можливість реалізації ОСОБА_18 прав у сфері охорони здоров`я та соціального забезпечення - «Медична карта стаціонарного хворого» № 663/502 від 6 квітня 2025 року, затвердженої Наказом МОЗ України № 110 від 14 лютого 2012 року (у редакції наказу МОЗ №29 від 21 січня 2016 року), в якому зазначив завідомо неправдиві відомості про перебування ОСОБА_18 на стаціонарному лікуванні у відділенні КНП «Чернівецька районна лікарня» терміном 10 днів, у період з 6 квітня 2024 року по 16 квітня 2024 року, а також проведені обстеження. 
Вважаючи дії ОСОБА_9 по висловленню пропозиції про необхідність надання неправомірної вигоди кримінально-протиправними, 22 квітня 2025 року у денний час ОСОБА_18 звернувся до правоохоронних органів із письмовою заявою про учинення кримінального правопорушення та був залучений ними до конфіденційного співробітництва та у подальшому діяв під їх контролем.
В подальшому, 22 квітня 2025 року ОСОБА_18 , діючи під контролем працівників правоохоронних органів на виконання попередньої домовленості із ОСОБА_9 , надав останньому грошові кошти в сумі 1000 грн за фіктивне перебування його на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КНП «Чернівецька районна лікарня» у період з 6 квітня 2025 року по 16 квітня 2025 року протягом 10 днів. Після цього, ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_18 , що всі документи готові, і йому потрібно лише чекати дати призначення комісії щодо встановлення групи інвалідності. 
Далі, 22 травня 2025 року обвинувачений ОСОБА_9 зателефонував до ОСОБА_18 та повідомив, що на 26 травня 2025 року призначено комісію в КНП «Жмеринська ЦРЛ». Крім того, ОСОБА_9 зазначив, що вони спочатку зустрінуться з ОСОБА_7 в місті Жмеринка, який допоможе у вирішенні питання оформлення групи інвалідності, та повідомив, що потрібно з собою мати 1000 доларів США та 20000 гривень. 
В подальшому, 26 травня 2025 року о 09:00 год обвинувачений ОСОБА_9 зустрівся з ОСОБА_18 в місті Шаргород, після чого вони разом поїхали до міста Жмеринка на автомобілі ОСОБА_9 «Renault Megane Scenic», д.н.з. НОМЕР_8 , де зустрілись з обвинуваченим ОСОБА_7 . В ході розмови ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_18 , що за вказану суму грошей потрібно розраховувати на 2 групу інвалідності терміном один - два роки. Далі, ОСОБА_7 сказав ОСОБА_18 прямувати на комісію, де його буде очікувати обвинувачена ОСОБА_8 . 
В подальшому, об 11:00 год ОСОБА_18 після проходження комісії вийшов з приміщення КНП «Жмеринська ЦРЛ», сів в автомобіль та повідомив обвинуваченому ОСОБА_9 , що отримав 2 групу інвалідності терміном на 2 роки. Після цього ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, корисливим мотивом та з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, одержав від ОСОБА_18 шляхом передачі з рук у руки неправомірну вигоду у розмірі 1000 доларів США та 7000 гривень.
Далі ОСОБА_9 , перебуваючи в автомобілі «Toyota RAV4», д.н.з. НОМЕР_4 , який належить обвинуваченому ОСОБА_7 , передав останньому вищевказану суму, з якої отримав особисто 100 доларів США та 7000 гривень. Далі ОСОБА_7 , на виконання попередніх домовленостей, зустрівся з обвинуваченою ОСОБА_8 , якій передав грошові кошти в сумі 900 доларів США, з яких отримав особисто 200 доларів США. 
В подальшому, 26 травня 2025 року, в період часу з 12:35 по 15:13 год, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 затримано співробітниками правоохоронних органів у порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України, вилучено предмет неправомірної вигоди та припинено їх кримінально-протиправну діяльність.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, тобто в одержанні службовою особою неправомірної вигоди, а так само проханні надати таку вигоду для себе та третьої особи за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, тобто в одержанні службовою особою неправомірної вигоди, а так само проханні надати таку вигоду для себе та третьої особи за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України - тобто складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, тобто в одержанні службовою особою неправомірної вигоди, а так само проханні надати таку вигоду для себе та третьої особи за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб. 

У цьому кримінальному провадженні 8 травня 2026 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_14 та обвинуваченим ОСОБА_7 , за участю захисника ОСОБА_10 , обвинуваченою ОСОБА_8 , за участі захисника ОСОБА_11 , обвинуваченим ОСОБА_9 , за участі захисника ОСОБА_12 (з кожним окремо) укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог статей 468, 469, 472 Кримінального процесуального кодексу України.
Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 469 Кримінального процесуального кодексу України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи (осіб) у вчиненні будь-якого корупційного кримінального правопорушення чи кримінального правопорушення, пов`язаного з корупцією, та якщо інформація щодо вчинення такою особою (особами) кримінального правопорушення буде підтверджена доказами, і за умови повного або часткового (з урахуванням характеру та ступеня участі особи у вчиненні злочину) відшкодування підозрюваним або обвинуваченим завданого збитку або заподіяної шкоди (якщо такі збитки або шкода були завдані). 
Згідно з пунктом 2 частини другої статті 470 Кримінального процесуального кодексу України, у кримінальних провадженнях щодо корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим здійснюється з врахуванням таких обставин: у кримінальному провадженні щодо тяжкого злочину - за погодженням з Генеральним прокурором (особою, яка виконує його обов`язки) або його першим заступником чи заступником, керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником.
Угода погоджена заступником керівника Вінницької обласної прокуратури. 
Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор, обвинувачені та їх захисники дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення і кваліфікації дій всіх обвинувачених за частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, а також за частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України обвинуваченого ОСОБА_9 . Обвинувачені повністю визнають свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях і зобов`язуються беззастережно визнати обвинувачення в судовому провадженні.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинувачених, сторони визнають ініціювання перед судом перерахунку суми застави на потреби Збройних Сил України. 
Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності строком на два роки - в умовах звільнення від відбування основного покарання з випробуванням за статтею 75 Кримінального кодексу України з обов`язками, передбаченими статтею 76 цього Кодексу, відповідно до статті 77 цього Кодексу - без призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна.
Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності строком на два роки та штрафу в сумі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у розмірі 68 000 грн, який виконувати самостійно - в умовах звільнення від відбування основного покарання з випробуванням за статтею 75 Кримінального кодексу України з обов`язками, передбаченими статтею 76 цього Кодексу, відповідно до статті 77 цього Кодексу - без призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна.
Згідно з пунктом 2 частини другої статті 75 Кримінального кодексу України, у кримінальних провадженнях щодо корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання винуватості, якщо сторонами угоди узгоджено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк не більше восьми років або іншого більш м`якого покарання, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Крім того, прокурор та обвинувачені визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені статтею 473 Кримінального процесуального кодексу України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо, умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України. 
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_14 зазначила, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила Кримінального процесуального кодексу України і Кримінального кодексу України, просить угоди про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченим узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні повністю визнав себе винним у вчиненні злочинів, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, в обсязі підозри, згоден на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявляє, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання. Просить угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.
У судовому засіданні захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_33 також просили затвердити угоду про визнання винуватості з огляду на те, що вона відповідає інтересам їх підзахисного.

Обвинувачена ОСОБА_8 у судовому засіданні повністю визнала себе винною у вчиненні злочинів, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, в обсязі підозри, згодна на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявляє, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання. Просить угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_11 також просив затвердити угоду про визнання винуватості з огляду на те, що вона відповідає інтересам його підзахисного.

Обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні повністю визнав себе винним у вчиненні злочинів, передбаченого частиною третьою статті 368 та частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України, в обсязі підозри, згоден на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявляє, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання. Просить угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_12 також просив затвердити угоду про визнання винуватості з огляду на те, що вона відповідає інтересам його підзахисного.

Перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд у судовому засіданні з`ясував у обвинувачених, що вони цілком розуміють, 1) що вони мають право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого їх обвинувачують, а вони мають такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; 2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 Кримінального процесуального кодексу України; 3) характер кожного обвинувачення, щодо якого вони визнають себе винуватими; 4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом. 
Крім цього, суд у судовому засіданні переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Відповідно до статті 468 Кримінального процесуального кодексу України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 469 Кримінального процесуального кодексу України, угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, дії обвинувачених обґрунтовано кваліфіковані за частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, яка відповідно до статті 12 цього Кодексу відноситься до тяжких злочинів. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені цілком розуміють права, визначені пунктом 1 частини четвертої статті 474 Кримінального процесуального кодексу України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені частиною другою статті 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, щодо якого вони визнають себе винуватими, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом. 
Прокурор також розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені частиною другою статті 473 Кримінального процесуального кодексу України.
Суд, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та дослідивши матеріали кримінального провадження, констатує, що умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна і передбачає можливість укладення угоди; умови угоди відповідають інтересам суспільства; умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; обґрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, не існує; очевидної неможливості виконання обвинуваченими взятих на себе за угодою зобов`язань не вбачається; фактичні підстави для визнання винуватості наявні.
З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості з кожним з обвинувачених.
Суд вважає, що за вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_7 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості, у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності строком на два роки - в умовах звільнення від відбування основного покарання з випробуванням іспитовим строком, який суд визначає тривалістю два роки, з обов`язками, передбаченими частиною першою статті 76 Кримінального кодексу України, без призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна відповідно до положень статті 77 цього Кодексу.
Суд вважає, що за вчинене кримінальне правопорушення обвинувачена ОСОБА_8 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості, у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності строком на два роки - в умовах звільнення від відбування основного покарання з випробуванням іспитовим строком, який суд визначає тривалістю два роки, з обов`язками, передбаченими частиною першою статті 76 Кримінального кодексу України, без призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна відповідно до положень статті 77 цього Кодексу.
Суд вважає, що за вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_9 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості, у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності строком на два роки та штрафу в сумі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у розмірі 68 000 грн, який виконувати самостійно - в умовах звільнення від відбування основного покарання з випробуванням іспитовим строком, який суд визначає тривалістю два роки, з обов`язками, передбаченими частиною першою статті 76 Кримінального кодексу України, без призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна відповідно до положень статті 77 цього Кодексу.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі заступник керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_34 просить вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12.05.2026 стосовно ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368 КК України скасувати в частині призначеного покарання та звільнення від його відбування з випробуванням та іспитовим строком через істотні порушення вимог кримінально процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. 
Ухвалити новий вирок та призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 1 ст. 366 КК України у виді штрафу в розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 68 000 грн з позбавленням права обіймати посади, пов`язані 3 виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності строком на 1 рік; за ч. 3 ст. 368 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності строком на 1 рік 6 місяців.
На підставі ст. ст. 70, 72 КК України шляхом повного складання основних та часткового складання додаткових покарань, за сукупністю кримінальних правопорушень, призначити обвинуваченому остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності строком на 2 роки та штрафу в розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 68000 грн, який виконувати самостійно.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік з покладенням на обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.
У решті вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12.05.2026 - залишити без змін.
У доводах апеляційної скарги прокурор посилається на те, що місцевий суд на підставі ст. 75 КК України помилково звільнив ОСОБА_9 від відбування всього обраного основного покарання - як у виді позбавлення волі, так і у виді штрафу, з випробовуванням та іспитовим строком на 1 рік.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримала вимоги та доводи апеляційної скарги прокурора з підстав, викладених у ній, та просила її задовольнити. 
Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник адвокат ОСОБА_12 не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також їхні захисники адвокати ОСОБА_10 та ОСОБА_11 також не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши доповідача, виступи учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Проте, перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд вважає їх слушними, оскільки під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення встановлено, що судом першої інстанції під час ухвалення вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_9 було допущено істотні порушення вимог кримінально процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Зокрема, згідно з вимогами ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
У резолютивній частині вироку на підставі угоди повинно міститися рішення про затвердження угоди із зазначенням її реквізитів, рішення про винуватість особи із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень та остаточна міра покарання, а також інші відомості, передбачені статтею 374 цього Кодексу.
Пленум Верховного Суду України у постанові від 21.12.1990 № 11 з наступними змінами «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироків» звернув увагу судів на те, що вирок суду є найважливішим актом правосуддя, повинен бути законним і обґрунтованим, складеним юридично грамотно, з коротким, чітким і зрозумілим формулюванням висновків, щоб при його виконанні не виникало питань і сумнівів, що потребують уточнення.
Так, санкцією ч. 1 ст. 366 КК України, за якою засуджено ОСОБА_9 , передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
Тобто, у разі засудження особи за ч. 1 ст. 366 КК України призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю є обов`язковим і може не призначатися лише у випадку застосування положень ст. 69 КК України.
При цьому, як вбачається з матеріалів кримінального провадження у ньому 08.05.2026 між прокурором відділу Вінницької обласної ОСОБА_14 та обвинуваченим ОСОБА_9 , за участі адвоката прокуратури ОСОБА_12 , укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої сторони погодились на призначення обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 366 КК України - у виді штрафу у розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 68 000 гривень, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності строком на 1 рік; за ч. 3 ст. 368 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності строком на 1 рік 6 місяців.
Сторонами також узгоджено визначення остаточного покарання на підставі ст. ст. 70, 72 КК України шляхом повного складання основних та часткового складання додаткових покарань у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності строком на 2 роки та штрафу в розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 68000 гривень, який виконувати самостійно.
Однак суд, дійшовши до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, залишив поза увагою вимоги ст. ст. 370, 374, 475 КПК України та роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.1990 № 11, і ухвалюючи вирок стосовно ОСОБА_9 від 12.05.2026, призначив йому покарання менш суворе, ніж узгоджене сторонами угоди, оскільки взагалі не призначив додаткове покарання за ч. 1 ст. 366 КК України, яке передбачено, як обов`язкове в санкції цієї статті та призначення якого узгоджено сторонами угоди.
Крім цього, з аналізу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 75 КК України слідує, що у випадку затвердження угоди про визнання винуватості у кримінальних провадженнях щодо корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання винуватості, якщо сторонами угоди узгоджено звільнення від відбування покарання 
У виді Виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше восьми років.
Таким чином, звільнення особи від відбування основного покарання у виді штрафу з випробуванням чинним кримінальним законодавством не передбачено.
При цьому, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, сторонами угоди про визнання винуватості узгоджено призначення обвинуваченому ОСОБА_9 двох видів основного покарання - позбавлення волі (за ч. 3 ст. 368 КК України) та штрафу (за ч. 1 ст. 366 КК України) та узгоджено подальше його звільнення від відбування лише від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання у виді штрафу умовами угоди не передбачалося.
Проте, у резолютивній частині оскаржуваного вироку вказано, що суд затвердив угоду про визнання винуватості та призначив ОСОБА_9 покарання за ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368, ст. ст. 70, 72 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності строком на 2 роки, без конфіскації майна та штрафу у розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 68 000 грн, який ухвалив виконувати самостійно.
При цьому, на підставі ст. 75 КК України суд звільнив ОСОБА_9 від відбування всього обраного основного покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік.
Таким чином суд звільнив ОСОБА_9 від відбування усього основного покарання як у виді позбавлення волі, так і у виді штрафу. Тобто призначив менш суворе покарання, ніж визначено в угоді, 
За таких обставин апеляційний суд повністю погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, оскільки під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції неправильно застосовано вимоги закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. ст. 75, 366 КК України, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст.409, ст. 413 є підставою для скасування вироку судом апеляційної інстанції. 
Крім цього, таке неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність (ст. ст. 75, 366 КК України) призвело і до невідповідності призначеного ОСОБА_9 покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості і є підставою для скасування вироку відповідно до ч. 2 ст. 409 ст. 414 КПК України.
Також, судом при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_9 допущено порушення вимог ст. ст. 370, 374, 475 КПК України, які перешкодили ухвалити законний та обґрунтований вирок, а тому вони є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України істотні порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування вироку суду першої інстанції у апеляційному порядку відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409, ст. 412 КПК України.
Керуючись ст. ст. ст. 404, 405, п. 2 ч. 2 ст. 407, п. п. 3, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 409, ст. ст. 412, 413, 414, 420, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_13 - задовольнити.
Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12 травня 2026 року стосовно ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368 КК України скасувати в частині призначеного покарання та звільнення від його відбування з випробуванням та іспитовим строком через істотні порушення вимог кримінально процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. 
Ухвалити в цій частині новий вирок.
Призначити ОСОБА_9 покарання:
-за ч. 1 ст. 366 КК України - у виді штрафу в розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 68000 грн, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності строком на 1 рік;
-за ч. 3 ст. 368 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності строком на 1 рік 6 місяців.
На підставі ст. ст. 70, 72 КК України шляхом повного складання основних та часткового складання додаткових покарань, за сукупністю кримінальних правопорушень, призначити обвинуваченому ОСОБА_9 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності строком на 2 роки та штрафу в розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 68000 грн, який виконувати самостійно.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.
У решті вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12 травня 2026 року - залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2    ОСОБА_4     ОСОБА_3