н.п.1-кп/599/86/2026 
Справа № 599/916/26 

В И Р О К
Іменем України
06 липня 2026 року
Зборівський районний суд Тернопільської області
в складі головуючого суду судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 
з участю сторін:
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
розглянувши у судовому засіданні в місті Зборові кримінальне провадження № №12026211070000057 щодо обвинуваченого ОСОБА_4 – ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , українець, гром. України, має на утриманні одну малолітню дитину, не працюючий, не судимий, 
обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 382 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення проти правосуддя за таких обставин.
Так, ОСОБА_4  постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2025 року у справі № 607/20675/25 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 гривень в дохід держави із позбавленням його права керування транспортними засобами строком на 5 років.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.
Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Однак, ОСОБА_4 достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, яка набрала законної сили та будучи ознайомленою з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч рішенню суду, 25 березня 2026 року на автодорозі Р39 Броди-Тернопіль керував автомобілем Мерседес-Бенц  д.н.з. НОМЕР_1 та був зупинений за порушення Правил дорожнього руху працівниками ВП №2 Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області.
ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 382 КК України, невиконання рішення суду.
ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, вказав, що вчинив злочин за обставин, викладених в обвинувальному акті, щиро шкодує про вчинене.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Приймаючи до уваги особу обвинуваченого, а саме, що він молодого віку, позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні одну малолітню дитину, активно сприяв органам досудового слідства в розслідуванні злочину, розкаюється у вчиненому суд вважає, що йому слід призначити покарання у виді штрафу. 
Керуючись ст.ст.371,373,374,376 КПК України,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим і засудити за ч.1 ст.382 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.
Вирок може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів через Зборівський районний суд.

Суддя Зборівського
районного суду       ОСОБА_1