Справа № 522/6909/26
Провадження № 2-а/522/282/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Чорнухи Ю.В.,
за участі секретаря судового засідання Донцової Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали позовної заяви Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, у якій позивач просить затримати відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців по 23.10.2026 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України; допустити негайне виконання рішення суду відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.04.2022 працівниками Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області виявлено за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська, 64, громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . В результаті проведеної перевірки встановлено, що громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), востаннє прибув на територію України у 2016 році легально через КПП «Гоптівка» за паспортним документом громадянина Азербайджанської Республіки серії НОМЕР_1 , термін дії 13.10.2016 - 12.10.2026. Громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), порушив правила перебування іноземних громадян на території України. Дозволений строк перебування на території України у громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчився. Відповідач ухиляється від виїзду з України до країни походження або третьої країни після закінчення встановленого терміну перебування в Україні, постійного зареєстрованого місця проживання та законного джерела існування не має. Громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), не може бути працевлаштований, не може мати законного та постійного джерела доходів, не зможе забезпечувати власні потреби, тому може вчиняти злочини проти власності, чим завдати істотної шкоди охоронюваним інтересам держави та окремих громадян. Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області прийнято рішення № 224 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства та зобов`язано останнього покинути територію України у термін до 29.05.2022. 23.04.2026 співробітники ГУ ДМС України в Одеській області виявили за адресою: м. Одеса, ринок «Черьомушки» громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ). 23.04.2026 о 14 годині 47 хвилин відповідача затримано відповідно до протоколу про адміністративне затримання серії МОД № 000367 відповідно до ч. 2 ст. 263 КУпАП з метою встановлення особи та/або з`ясування обставин правопорушення. На момент виявлення у особи були відсутні документи, які посвідчують особу. Щодо відповідача складено протокол серії ПР МОД № 012875 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 23.04.2026 серії ПН МОД № 012968 притягнутий до адміністративної відповідальності в розмірі 5100,00 гривень. 23.04.2026 позивачем прийнято рішення № 5101100100000767 про примусове видворення з України громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ).
Згідно з ч. 14 ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), розгляд питань про затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України, здійснюється судом за обов`язкової участі сторін, у тому числі може проводитися у режимі відеоконференції та з трансляцією з іншого приміщення, розташованого поза межами приміщення суду, в порядку, визначеному КАС України.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.04.2026 відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи на 24.04.2026 о 15 годині 00 хвилин в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
У судове засідання 24.04.2026 з`явився представник позивача - Казбеков В.Е., представник відповідача - адвокат Бабков О.В. Відповідач ОСОБА_1 (MIRZAYEV ATAMALI HAFIS OGLU) брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку.
У судовому засіданні відповідач повідомив, що потребує перекладача, оскільки не розуміє української мови. Пояснив, що розуміє російську мову, тому йому достатньо буде перекладу з української на російську мову. Ухвалою, постановленою судом без оформлення окремого документа, від 24.04.2024 до участі у справі залучений перекладач. Сторони щодо залучення перекладача не заперечували. З метою дотримання прав відповідача та забезпечення участі у справі перекладача, суд відклав розгляд справи до 27.04.2026.
У судове засідання 27.04.2026 з`явились представник позивача - Казбеков В.Е., представник відповідача - адвокат Бабков О.В, перекладач Нікішов О.О. Відповідач ОСОБА_1 (MIRZAYEV ATAMALI HAFIS OGLU) брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку. 
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що відповідач був ідентифікований працівниками Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, має міцні соціальні зв`язки, місце реєстрації на території України, правопорушень на території України не вчиняв. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства не виконав, оскільки має тут сім`ю. Дійсні документи, які ідентифікують особу наявні, зокрема паспорт громядянина Азербайджанської Республіки НОМЕР_1 для виїзду за кордон строк дії якого не закінчився.
Повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та надавши оцінки всім аргументам учасників справи, суд дійшов до наступних висновків.
Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За правилами ч. 7 ст. 5 КАС України, іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.
Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України (далі Закон № 3773-VI).
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону 3773-VI іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.
Частина 1 статті 26 Закону № 3773-VI встановлює, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.
Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5 ст. 26 Закону № 3773-VІ).
Відповідно до ч. 8 ст. 26 Закону № 3773-VI примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", а так само не може бути застосовано до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України (такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону).
Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону № 3773-VІ центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.
Згідно з ч. 3 ст. 30 Закону № 3773-VІ центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.
На підставі частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Суд встановив, що 23.04.2026 о 14 год. 47 хв. громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , затриманий за ч. 2 ст. 263 КУпАП з метою з`ясування обставин правопорушення, про що складено протокол про адміністративне затримання № МОД № 000367 від 23.04.2026 та поміщений в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, а саме: до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС, що вбачається згідно з наявною у матеріалах справи копією рішення № 5101100100000578 від 23.04.2026 Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконного перебувають в Україні.
23.04.2026 щодо відповідача складений протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД 012875, у зв`язку із порушенням законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме проживанням на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, за що передбачена відповідальність згідно з ч. 2 ст. 203 КУпАП України. 
Постановою про накладення адміністративного стягнення від 23.04.2026 серії ПН МОД 012968 установлено, що громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме: проживав без документів на право проживання в Україні, та відповідно до частини 2 ст. 203 КУпАП на відповідача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100,00 гривень.
Докази оскарження або виконання зазначеної постанови в матеріалах справи відсутні.
30.04.2022 Головним управління Державної міграційної служби України в Одеській області прийнято рішення № 224 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким вказану особу зобов`язано покинути територію України у термін до 29.05.2022, включно.
Факт вручення відповідачу рішення № 224 від 30.04.2022 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства підтверджується розпискою, у якій відповідач зазначив, що йому повідомлено про прийняте рішення щодо примусового повернення в країну походження та зобов`язався не пізніше 29.05.2022 залишити територію України. Розписка підписана відповідачем.
Відповідач не виконав зазначене рішення, територію України не покинув у строк, встановлений у рішенні № 224 від 30.04.2022 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства громадянина. Вказана обставина підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та не заперечується відповідачем, який у судовому засіданні пояснив, що не виконав рішення по примусовому поверненню, оскільки має на території України сім`ю.
У судовому засіданні відповідач пояснив, що оскаржував рішення № 224 від 30.04.2022 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, однак суд відмовив у задоволенні позову. 
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04.04.2023 у справі № 522/6026/22 у задоволені позову про скасування рішення № 224 від 30 квітня 2022 року відмовлено. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2023 апеляційну скаргу громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено без задоволення, та рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2023 року по справі № 522/6026/22 - без змін.
23.04.2026 Головним управління Державної міграційної служби України в Одеській області прийнято рішення № 5101100100000767 про примусове видворення з України іноземця або особи без громадянства громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . У рішенні зазначено, що громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув до України 31.12.2016 за паспортним документом громадянина Азербайджану для виїзду за кордон НОМЕР_1 (термін дії: 13.10.2016-12.10.2026). Під час перебування в Україні зазначена особа тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач не виконав рішення про примусове повернення № 224 до країни походження та територію України не залишив. Дозволений строк перебування на території України у особи скінчився, відповідач не може бути працевлаштований, мати законного постійного джерела доходу.
На момент розгляду справи рішення № 5101100100000767 від 23.04.2026 про примусове видворення з України громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , не оскаржене, що не заперечував у судовому засіданні відповідач.
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:
1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;
2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;
3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією;
4) зобов`язання внести заставу.
Строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців (ч. 11 ст. 289 КАС України).
Аналіз зазначених правових норм дозволяє дійти висновку, що за наявності певних обставин, як це передбачає ч. 1. ст. 289 КАС України, до іноземця може бути застосовано такі заходи, як зокрема затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України (пункт 1 частини 1 вказаної статті).
У постанові Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі № 585/2811/19 зазначено, що за наявності певних перелічених у цих нормах умов, існує правова можливість здійснити затримання як з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, так і лише для забезпечення видворення за межі території України, як досягнення самостійної мети без необхідності ідентифікації.
Враховуючи, що з моменту перетину державного кордону України і до моменту розгляду справи, впродовж тривалого періоду, громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , не вживав заходів для легалізації свого перебування на території України, в порушення вимог чинного законодавства не виконав рішення № 224 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 30.04.2022, притягався до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 203 КУпАП України, наявні обґрунтовані підстави вважати, що існує ризик ухиляння відповідача від виконання рішення про його примусове видворення.
П. "f" ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гаранатує право кожному на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім як відповідно до процедури, встановленої законом, у випадку законного арешту або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.
Право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
«Затримання особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції» у відповідності до другої частини статті 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, як наголошено в § 164 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 р. у справі "А. та інші проти Сполученого Королівства" буде виправдано до тих пір, поки йде процес депортації або екстрадиції. Якщо така процедура не виконується з належною ретельністю, затримання особи перестає бути допустимим відповідно до статті 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Стаття 31 Закону визначає перелік підстав, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.
Як роз`яснено в п. 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».
Під час розгляду справи суд не встановив обставини, передбачені ст. 31 Закону № 3773-VІ, які б забороняли примусове видворення відповідача. Відповідач у судовому засіданні не навів обставин, які б забороняли примусове видворення відповідача до країни походження або свідчили б про наявність загрози його життю, здоров`ю, безпеці, свободі, у разі повернення до країни громадянської належності.
Докази звернення відповідача до територіальних органів Державної міграційної служби України з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту в Україні в матеріалах справи відсутні. У судовому засіданні відповідач також підтвердив, що із зазначеною заявою до органів міграційної служби з метою визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту в Україні не звертався. Докази того, що в країні походження відповідач піддавався переслідуванням за політичні чи релігійні переконання, расові або етнічні ознаки матеріали справи не містять.
Сторони із клопотанням про застосування до відповідача інших, більш м`якіших заходів, передбачених ч.1 ст. 289 КАС України, не звертались.
Враховуючи, що під час розгляду справи встановлено, що відповідач не виконав в установлений строк без поважних причин рішення позивача про примусове повернення, відсутні докази того, що відповідач відноситься до осіб, яким надано статус біженця або є особою, яка потребує додаткового захисту, суд вважає, що позовні вимоги Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в частині затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України підлягають задоволенню.
Суд вважає необґрунтованими доводи позивача щодо наявності підстав для затримання відповідача з метою його ідентифікації, оскільки відповідач був ідентифікований органом Державної міграційної служби України на підставі дійсного паспортного документу громадянина Азербайджанської Республіки для виїзду за кордон ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , № С01033768 з терміном дії: 13.10.2016-12.10.2026.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 7-9, 20, 72-79, 90, 241-246, 250, 255, 289 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України задовольнити.
Затримати громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 (шість) місяців до 23.10.2026 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.
Відповідно до ч. 1 ст. 371 КАС України допустити негайне виконання рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Повний текст рішення суду складений 29.04.2026.

Суддя Юлія ЧОРНУХА