ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" травня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/272/26	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Калантай М.В. 
при секретарі судового засідання Почуєвій А.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу 
за позовом 	Приватного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Агробіоіноватіка", м. Немирів Вінницької області 	
до 	Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВ Біо Метод", м. Харків 	
про 	стягнення 617 738,12 грн. 	
за участю представників:
від позивача: Хмарська Я.В.
від відповідача: Стасік А.І. 

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Науково-виробниче об`єднання "Агробіоіноватіка" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВ Біо Метод" (надалі - відповідач) про стягнення 706434,12грн., з яких: 548644,08грн. основного боргу, 40357,63грн. пені, 62568,01грн. 48% річних, 54864,40грн. 10% штрафу.
На підтвердження позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати товару, отриманого за договором поставки № 6-П/БМК від 13.05.2024.
Ухвалою від 02.02.2026 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
24 березня 2026 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі як у вимогах, що не доведені у заявленому розмірі належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами. У разі якщо суд дійде висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, відмовити у стягненні штрафних санкцій та інших додаткових нарахувань у заявленому позивачем обсязі або істотно зменшити їх розмір з урахуванням характеру спірних правовідносин сторін, часткового виконання зобов`язань відповідачем, наявності спірності та неповної прозорості розрахунку позовних вимог, а також необхідності дотримання принципів розумності, справедливості та співмірності відповідальності.
Одночасно з відзивом відповідачем заявлено клопотання про розгляд справи за №922/272/26 у судовому засіданні з повідомленням сторін.
Ухвалою від 27.03.2026 відзив відповідача на позовну заяву прийнято та долучено до матеріалів справи, а також постановлено розгляд даної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, підготовче засідання призначено на 24.04.2026.
03 квітня 2026 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він зазначив, що оплата в розмірі 88 696,00 грн. була здійснена відповідачем 03.02.2026, що підтверджується платіжною інструкцією №9, тобто після звернення позивачем до суду та відкриття провадження у справі. Саме тому вона не врахована при визначенні основної суми заборгованості. Водночас, враховуючи часткову оплату у розмірі 88 696,00 грн., позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 617 738,12 грн., що складається з основного боргу - 459948,08грн., пені - 40357,63грн., 48% річних - 62568,01грн., 10% штрафу - 54864,40грн. Позивач також зауважив, що нарахування пені здійснено тільки за 6 місяців невиконання грошового зобов`язання відповідачем з урахуванням настання строків оплати; нарахування 48% річних здійснено за весь період прострочення невиконання грошового зобов`язання відповідачем; 10% штрафу було нараховано від неоплаченої в установлений строк вартості Товару, оскільки прострочення оплати Відповідачем тривало більше ніж 30 календарних днів.
Суд зазначає, що дана відповідь на відзив є такою, що подана з пропуском встановленого судом строку.
Статтею 118 ГПК України визначено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Зокрема, статтею 119 ГПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Так, у підготовчому засіданні 24.04.2026 представником позивача було заявлено усне клопотання про поновлення строку на подання відповіді на відзив, яке мотивовано тим, що даний строк пропущено у зв`язку із тим, що через сезонну високу зайнятість працівників підприємства на виробництві було затримано надання інформації про надходження часткової оплати від відповідача після подання позову.
Розглянувши дане клопотання, суд його задовольнив, виходячи з наступного.
Згідно з п.3 ч.1 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 5 статті 236 ГПК України встановлено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до статті 181 ГПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.
Статтею 182 ГПК України передбачено, що у підготовчому засіданні суд, зокрема, з`ясовує, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі; з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві; здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.
Таким чином, одним з основних завдань підготовчого провадження у господарській справі є надання сторонам можливості подати всі наявні у них докази та викласти свої доводи та заперечення щодо суті спору.
Враховуючи викладене, а також з огляду на поважність повідомлених позивачем причин пропуску строку, суд визнав за можливе поновити пропущений процесуальний строк на подання відповіді на відзив.
У зв`язку з цим відповідь позивача на відзив з доданими документами була прийнята судом та долучена до матеріалів справи.
Також у підготовчому засіданні 24.04.2026 представник позивача звернула увагу, що у зв`язку з частковою оплатою заборгованості позивач зменшує розмір позовних вимог та на даний час просить стягнути з відповідача 617738,12грн., що складається з основного боргу - 459948,08грн., пені - 40357,63грн., 48% річних - 62568,01грн., 10% штрафу - 54864,40 грн., про що зазначено у відповіді на відзив.
Пунктом 2 частини 2 статті 46 ГПК України передбачено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
У даному випадку зменшення розміру заявлених позовних вимог в частині суми основного боргу, про яке зазначено у відповіді на відзив, здійснено позивачем до закінчення підготовчого засідання, а тому було прийнято судом.
У зв`язку з цим, у даній справі розглядаються позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в загальному розмірі 617738,12грн., з яких: 459948,08грн. основного боргу, 40357,63грн. пені, 62568,01грн. 48% річних, 54864,40грн. 10% штрафу.
За результатами підготовчого засідання 24.04.2026 судом без оформлення окремого документа постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 08.05.2026.
Представник позивача в судовому засіданні 08.05.2026 підтримала доводи, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив, просила позов задовольнити, з урахуванням зменшення розміру позовних вимог.
Представник відповідача у даному судовому засіданні проти вимог позивача заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Також просив відмовити у стягненні штрафних санкцій та інших додаткових нарахувань у заявленому позивачем обсязі або істотно зменшити їх розмір на підставі частини 3 статті 551 ЦК України.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
13 травня 2024 року між позивачем, як Постачальником, та відповідачем, як Покупцем, укладено договір поставки № 6-П/БМК (надалі - Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язався поставити (передати) у власність Покупця товар, вказаний в Специфікації (додатку) та/або видатковій накладній, що є невід`ємними додатками до цього Договору, а Покупець зобов`язався прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату.
Відповідно до п.1.2 Договору найменування (асортимент, номенклатура) товару, його кількість, ціна, строки та умови поставки, строки оплати товару (доларовий еквівалент), а також інші умови, визначаються в Специфікації (додатку), що є невід`ємним додатком до цього Договору. У разі відсутності Специфікації (додатку) товар поставляється на умовах EXW (Інкотермс 2010) за найменуванням (асортиментом, номенклатурою), у кількості та за ціною, що зазначено у видатковій накладній та підлягає оплаті Покупцем протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту поставки партії товару.
Згідно з п.1.3 Договору поставка товару здійснюється партіями. Під партією слід розуміти ту кількість товару, яка зазначена у Специфікації (додатку) та/або у видатковій накладній.
Пунктом 2.1 Договору визначено, що загальна ціна Договору складається з суми вартості всіх партій товару, поставлених Постачальником протягом строку дії даного Договору, із врахуванням вимог пунктів 2.2-2.3 Договору, що є беззаперечним правом Постачальника.
Так, умовами пунктів 2.2-2.4 Договору передбачено право Постачальника на корегування ціни товару без узгодження з Покупцем, зокрема у випадку зміни курсу продажу долару США.
У відповідності до п. п. 4.1, 4.2 Договору він набирає чинності з моменту підписання його обома Сторонами і діє до 31 грудня 2024р. а в частині зобов`язань за Договором, які є невиконаними на зазначену дату-до повного виконання Сторонами цих зобов`язань за Договором. Договір автоматично (без укладання додаткової угоди) продовжує свою дію на кожний наступний рік, якщо за один місяць до зазначеної в п.4.1. цього Договору дати ні одна із Сторін не заявить свій намір про його припинення.
Матеріали справи не містять доказів направлення заяв про намір про припинення Договору, а тому його слід вважати пролонгованим у вищевказаному порядку.
Під час дії Договору сторонами були підписані:
- Специфікація №6-П/БМК/2 від 21.03.2025, якою передбачено поставку товару на загальну суму 288696,00грн. (разом із ПДВ), та встановлено графік оплати товару: авансовий платіж (20%) - 24.03.2025, остаточний розрахунок (80%) - 31.10.2025;
- Специфікація б/н від 21.03.2025, якою передбачено поставку товару на загальну суму 256065,36грн. (разом із ПДВ), та встановлено графік оплати товару: авансовий платіж (20%) - 24.03.2025, остаточний розрахунок (80%) - 31.10.2025.
Позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 548644,08грн., а саме:
- згідно зі специфікацією № 6-П/БМК/2 від 21.03.2025 товар поставлено за видатковою накладною №115 від 25.03.2025 на суму 288696,00грн. Строк оплати, передбачений графіком оплати - до 31.10.2025;
- згідно специфікації б/н від 21.03.2025 товар поставлено за видатковою накладною №116 від 25.03.2025 на суму 256065,36грн. Строк оплати, передбачений графіком оплати - до 31.10.2025;
- без укладення Специфікацій товар поставлено на суму 3882,72грн. згідно видаткових накладних: №1052 від 27.06.2025 на суму 2496,00грн. зі строком оплати, передбаченим п.1.2 Договору - до 02.07.2025; №1382 від 26.08.2025 на суму 1386,72грн. зі строком оплати, передбачений п.1.2 Договору - до 29.08.2025.
Відповідач своє зобов`язання з оплати товару у вказані строки не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в розмірі 548644,08грн.
Враховуючи невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, позивач звернувся до Господарського суду Харківської області з даним позовом, в якому просив стягнути 548644,08грн. основного боргу, 40357,63грн. пені, 62568,01грн. 48% річних, 54864,40грн. 10% штрафу.
03 лютого 2026 року, тобто після подання цього позову відповідач здійснив часткову оплату товару на суму 88696,00грн., що підтверджується платіжною інструкцією №9 від 23.01.2026 (дата прийняття та виконання банком: 03.02.2026).
Як зазначалося вище, позивач врахував здійснену відповідачем часткову оплату та зменшив розмір позовних вимог в частині основного боргу до суми 459948,08грн. (548644,08грн. - 88696,00грн.)
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до частин 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Так, згідно з частиною 1 статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. 
Частинами 1, 2 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За приписами статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Судом встановлено, що позивач поставив відповідачу товар за Договором на загальну суму 548644,08грн., який був оплачений лише частково - на суму 88696,00грн., у зв`язку з чим у відповідача існує заборгованість в розмірі 459948,08грн.
Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно зі статями 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідачем не надано суду та в матеріалах справи відсутні докази повної оплати отриманого за Договором товару.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
У зв`язку з цим суд вважає позовні вимоги про стягнення 459948,08грн. основного боргу законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 
Згідно з п.6.2 Договору у розі прострочення грошового зобов`язання за цим договором Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання за весь період прострочки. Положення ч. 6. ст. 232 ГК України у даному випадку не застосовуються. Крім того, при простроченні оплати товару тривалістю більш ніж 30 (тридцять) календарних днів Покупець сплачує додатково Постачальнику штраф у розмірі 10 (десяти) відсотків від неоплаченої в установлений строк вартості товару.
Крім того, частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Так, відповідно до п.6.3. Покупець на вимогу Постачальника у випадку прострочення виконання грошових зобов`язань сплачує на користь Постачальника проценти в розмірі 48 (сорок вісім) процентів річних з простроченої суми та відшкодовує інфляційні втрати.
На підставі вищевказаних норм законодавства та умов Договору позивач здійснив нарахування відповідачу 40357,63грн. пені та 62568,01грн. 48% річних за відповідні періоди построчення оплати кожної партії поставленого товару, починаючи з 03.07.2025 по 27.01.2026. 
Крім того, позивачем нараховано 54864,40грн. штрафу (в розмірі 10% від неоплаченої в установлений строк вартості товару: 548644,08грн. х 10%), оскільки тривалість допущеного відповідачем прострочення оплати товару перевищила 30 календарних днів.
Перевіривши розрахунки вищевказаних сум, суд визнав їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги про їх стягнення підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо заперечень відповідача, які викладені у його відзиві, суд зазначає наступне.
Відповідач зазначає, що розрахунок позивача не містить чіткого визначення порядку зарахування здійснених платежів. Із нього неможливо встановити, які саме платежі були віднесені на погашення конкретних поставок, у якій черговості вони враховувалися, а також яким чином змінювався розмір заборгованості у часі. На думку відповідача, за відсутності такої інформації розрахунок не може вважатися належним доказом, оскільки суд позбавлений можливості перевірити його математичну та юридичну коректність.
Вказані доводи є необґрунтованими, оскільки станом на день подачі позову (28.01.2026) відповідачем не було здійснено жодного платежу за Договором. Відповідно, такі платежі та їх зарахування з об`єктивних причин не могли бути відображені позивачем в розрахунку суми позовних вимог, складеному 28.01.2026.
В подальшому, з огляду на здійснення відповідачем часткової оплати, позивач врахував здійснений 03.02.2026 платіж в розмірі 88696,00грн. та зменшив заявлений до стягнення розмір основного боргу. 
Інша ж частина вимог про стягнення штрафних санкцій та процентів річних правомірно була залишена без змін, оскільки вказані суми були нараховані позивачем станом на 28.01.2026, а тому здійснення платежу 03.02.2026 не вплинуло на правильність їх визначення, виходячи з існуючого на той час розміру основного боргу (548644,08грн).
Суд також відхиляє посилання відповідача на те, що в розрахунку не враховано те, що за окремими поставками строки оплати визначалися у специфікаціях, де передбачено відстрочення платежу до 31.10.2025, тоді як за іншими поставками, відповідно до умов договору, оплата повинна була здійснюватися протягом трьох банківських днів з моменту поставки товару, оскільки ці доводи не відповідають дійсності.
Так, зі змісту розрахунку суми позовних вимог вбачається, що позивачем належним чином враховано умови Договору та специфікацій щодо визначення строку оплати кожної партії поставленого товару, а також правильно обчислено періоди прострочення оплати щодо кожної видаткової накладної.
Відповідач також вказує, що Договір містить положення про можливість коригування ціни товару залежно від валютного курсу, однак позивач не надав суду жодних пояснень щодо того, чи застосовувалося таке коригування, чи враховано його у розрахунку, та яким чином воно вплинуло на визначення суми заборгованості.
У зв`язку з цим зазначає, що умовами пунктів 2.2-2.4 Договору передбачено лише право, а не обов`язок Постачальника здійснювати корегування ціни залежно від курсу продажу долару США.
Зі змісту розрахунку суми позовних вимог вбачається, що позивач цим правом не скористався та використовував при визначенні суми заборгованості саме ті ціни, які безпосередньо були вказані у специфікаціях та видаткових накладних, що не суперечить умовами Договору, зокрема, пункту 1.2.
Стосовно зауважень відповідача щодо відсутності у розрахунку суми позовних вимог належного правового обґрунтування застосування позивачем процентів у розмірі 48% річних, суд зазначає, що вказана ставка прямо погоджена сторонами у пункті 6.3 Договору, а тому з огляду на положення ч.2 ст.625 ЦК України правомірно застосована позивачем.
Щодо заявленого відповідачем клопотання про відмову у стягненні штрафних санкцій у заявленому розмірі або зменшення їх до розумного та співмірного рівня з урахуванням фактичних обставин справи, часткового виконання зобов`язань та необхідності дотримання балансу інтересів сторін, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Таким чином, при вирішенні судом питання про зменшення пені слід враховувати не самий лише розмір збитків, які були спричинені правопорушенням, але й "інші обставин, які мають істотне значення".
Зокрема, суду в обов`язковому порядку слід враховувати ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Втім, відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження існування вищевказаних обставин.
Зокрема, відповідачем не доведено факту знаходження підприємства у тяжкому фінансовому стані або виникнення інших суттєвих негативних наслідків для інтересів відповідача у зв`язку із сплатою пені, штрафу та річних в установленому Договором розмірі.
Крім того, суд враховує й те, що до моменту подання позову відповідачем не було здійснено жодної оплати в рахунок погашення спірної заборгованості за Договором, а також ним не вчинялися будь-які дії щодо її врегулювання, зокрема, шляхом розстрочення або відстрочення платежу.
В матеріалах справі також відсутні докази поважності причин невиконання відповідачем своїх зобов`язань.
У зв`язку з цим, внаслідок такої бездіяльності відповідача позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.
Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для зменшення розміру заявлених до стягнення сум пені, штрафу та процентів річних.
Здійснюючи розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною 9 статті 129 ГПК України встановлено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Враховуючи те, що відповідач не оспорив факт невиконання ним своїх договірних зобов`язань перед позивачем та частково сплатив суму заборгованості лише після подання позивачем позову, суд приходить до висновку, що спір виник саме внаслідок неправильних дій відповідача.
У зв`язку з цим, судовий збір слід покласти на відповідача у повному розмірі, сплаченому позивачем за подання даного позову.
Крім того, позивач просить покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00грн.
Так, статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Пунктом 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00грн. підтверджується Договором про надання правової допомоги №18/01 від 18.01.2026, укладеним між позивачем та Адвокатським Бюро Яни Хмарської, Додатковою угодою №1 від 26.01.2026 до Договору про надання правової допомоги №18/01 від 18.01.2026, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №3750 від 19.01.2011, ордером серії АА №1672045 від 28.01.2026, платіжною інструкцією №86468 від 28.01.2026 про оплату за надану правову допомогу в розмірі 10000,00грн.
Відповідно до частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд вважає заявлений розмір вартості витрат на правничу допомогу співмірним до обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) та витраченого адвокатом часу, оскільки згідно з Додатковою угодою №1 від 26.01.2026 до Договору про надання правової допомоги №18/01 від 18.01.2026 Адвокатське Бюро в ході надання позивачу правничої допомоги з ТОВ "ТВ Біо Метод" надало послуги на загальну суму 10000,00грн., що були пов`язані з розглядом даної справи та полягали в наступному: підготування позовної заяви та розрахунку суми позовних вимог (5 год).
Відповідачем, відповідно до приписів частин 5 та 6 статті 126 ГПК України, не заявлялось клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката або інших заперечень щодо неспівмірності заявлених витрат позивача, пов`язаних з розглядом справи.
Таким чином, на відповідача слід покласти витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00грн.
Керуючись статтями 129, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд  

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВ Біо Метод" (61150, м.Харків, вул.Павлова Академіка, буд.120, код 45479654) на користь Приватного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Агробіоіноватіка" (22800, Вінницька обл., Вінницький р-н, м. Немирів, вул.Соборна, буд. 285, корп. Б, код 41762401) 459948,08грн. основного боргу, 40357,63грн. пені, 62568,01грн. 48% річних, 54864,40грн. штрафу, 10596,51грн. судового збору, 10000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повне рішення складено "14" травня 2026 р. 

Суддя		М.В. Калантай