П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/31395/25	

Перша інстанція: суддя Потоцька Н.В.,
повний текст судового рішення
складено 27.01.2026, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Димерлія О.О.,
суддів – Вербицької Н.В., Шляхтицького О.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.01.2026 у справі №420/31395/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
У С Т А Н О В И В:
15.09.2025 ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просить суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №844 від 22.08.2025;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу державної служби періоди з 01.11.1993 до 25.06.2025 та перевести ОСОБА_1 з 15.08.2025 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», з урахуванням довідок про складові заробітної плати №345/15-32-10-02-12 та №346/15-32-10-02-12 від 15.08.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вона має право на переведення з пенсії за віком згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію за віком відповідно до пунктів 10, 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про державну службу” від 10.12.2015 №889-VIII та статті 37 Закону України “Про державну служб” від 16.12.1993 №3723-ХП. Також, на думку ОСОБА_1 , органом Пенсійного фонду безпідставно відмовлено в зарахуванні до стажу державної служби період з 01.11.1993 до 25.06.2025.
Відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з позовними вимогами не погоджується та вважає їх необґрунтованими з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, наголошуючи на тому, що ОСОБА_1 не має необхідного стажу роботи на посадах віднесених до відповіддних категорій посад державної служби. При цьому, період роботи на посадах в органах державної податкової служби, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не підлягає зарахуванню до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі від 27.01.2026 у справі №420/31395/25 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №844 від 22.08.2025.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи з 01.11.1993 до 25.06.2025 у податкових органах.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.08.2025 щодо переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Приймаючи означене рішення в частині задоволених позовних вимог суд першої інстанції вказав про протиправність відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію за віком відповідно Закону України “Про державну службу”. Також, позивачка має право на зарахування періоду роботи в органах податкової служби з 01.11.1993 до 25.06.2025 до стажу державної служби.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог органом Пенсійного фонду подано апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на неправильне застосування окружним адміністративним судом норм матеріального права, викладено прохання скасувати оскаржувану частину судового акту із прийняттям у відповідній частині нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зазначає про неправильність висновку окружного адміністративного суду щодо наявності підстав для зарахування до стажу державної служби ОСОБА_1 періоду роботи в податкових органах з 01.11.1993 до 25.06.2025. Як наголошує скаржник, станом на 01.05.2016 позивачка не займала посади державної служби. Крім того, відповідач акцентує увагу на тому, що судом першої інстанції не враховано правових висновків Верхового Суду, які викладено в постанові від 22.05.2024 у справі №500/1404/23.
У свою чергу, ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції подано відзив на апеляційну скаргу, у якому позивачка вказує, що наведені органом Пенсійного фонду в апеляційній скарзі доводи є безпідставними. На думку позивачки, судом першої інстанції рішення прийнято з повним дотриманням норм матеріального та процесуального права.
В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного, на час виникнення спірних правовідносин, законодавства, судом апеляційної інстанції установлено наступне. 
Зокрема, колегією суддів з`ясовано, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 звернулась до органу Пенсійного фонду із заявою від 15.08.2025 щодо переведення її з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно із Законом України "Про державну службу".
За принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 від 15.08.2025 розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №844 від 22.08.2025 відмовлено ОСОБА_1 в переході з пенсії за віком згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію за віком згідно із Законом України “Про державну службу”.
Не погодившись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №844 від 22.08.2025 позивачка за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів звернулась до суду з даною позовною заявою.
Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає таке. 
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
До 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VІІІ) право на пенсію державного службовця за змістом частини першої статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ мали особи, які:
а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;
б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Відповідно до статті 90 Закону України «Про державну служубу» № 889-VІІІ, після 01.05.2016 пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Водночас, пунктом 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» №889-VIII передбачено, що Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII.
Отже, законодавцем визначено певні умови, за дотримання яких, у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ.
Так, відповідно до пункту 10 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно із пунктом 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, «Прикінцевими та перехідними положеннями» Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 року певного стажу держслужби, а саме 10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі, така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
За наведеного правового регулювання, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ і «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Подібних висновків щодо застосування зазначених норм матеріального права дійшов Верховний Суд у постановах від 29.09.2022 у справі №234/6967/17, від 29.11.2022 у справі №431/991/17, від 27.01.2023 у справі №340/4184/21, від 11.04.2023 у справі № 620/965/20.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що станом 01.05.2016 (набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII), позивачка працювала в Ізмаїльській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС в Одеській області. 
Відтак, для збереження права на призначення пенсії за віком на умовах статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII, «Прикінцевих та Перехідних положень» Закону України «Про державну службу» №889-VIII, ОСОБА_1 станом на 01.05.2016 повинна була мати не менш як 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
На час звернення до органу Пенсійного фонду із заявою щодо досліджуваного питання ОСОБА_1 виповнилось 64 роки, тобто позивачка досягла пенсійного віку. 
Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 у період з 01.11.1993 по 25.06.2025 ОСОБА_1 працювала на посадах в органах державної податкової служби.
22.09.1994 ОСОБА_1 складено присягу державного службовця.
25.06.2025 ОСОБА_1 припинено державну службу та звільнено із займаної посади у зв`язку із виходом на пенсію. 
На думку органу Пенсійного фонду, період роботи на посадовах в органах державної податкової служби, в період перебування на яких були присвоєнні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. 
З даного приводу суд апеляційної інстанції зазначає таке. 
Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивачки на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 №509-XII «Про державну податкову службу в Україні», а з 12.08.2012 – Податковий кодекс України.
Пунктом 342.4 статті 342 Податкового кодексу України встановлено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.
Згідно із абзацами першим, другим пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України “Про державну службу”. При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України “Про державну службу” незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 04.07.2013 № 404-VII статтю 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ доповнено частиною п`ятнадцятою, відповідно до якої період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Отже, колегія суддів зазначає, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями із спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ.
З огляду на вказане є безпідставним посилання скаржника на те, що період роботи на посадах в органах державної податкової служби, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не підлягає зарахуванню до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.
Як установлено судом апеляційної інстанції, станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 мала більш ніж 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, а тому набула право на призначення пенсії за віком на умовах статті 37 Закону України «Про державну службу».
Означене спростовує довід скаржника у відповідній частині апеляційної скарги. 
Не є юридично спроможним твердження органу Пенсійного фонду про те, що на день набрання чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ ОСОБА_1 не працювала на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, адже як установлено колегією суддів та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 працювала на посадах в органах державної податкової служби, який зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.
Стосовно зарахування до стражу державної служби періоду роботи після 01.05.2016 колегія суддів зазначає таке. 
Підпунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством, а саме відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283.
Систмений аналіз досліджених під час розгляду даної справи законодавчих приписів дає підстави для висновку, що набутий до 01.05.2016 стаж роботи на посадах державної служби зараховується до стажу державної служби, величина якого, окрім іншого (страхового стажу, віку особи) має вплив на наявність у особи права на пенсію, що призначається на підставі пунктів 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ.
Водночас, після 01.05.2016 у зв`язку із набранням чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ кардинально змінено порядок пенсійного забезпечення державних службовців.
Відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.
Названим нормативно-правовим актом визначкено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел
Згідно із пунктом 1 частини першої та частиною четвертою статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку, чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідно виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Крім того, статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено умови призначення пенсії за віком та, зокрема, зазначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Таким чином, для набуття права на призначення пенсії відповідно до положень вказаного Закону передбачено лише дві вимоги: необхідний вік та відповідний йому розмір страхового стажу.
З огляду на це колегія суддів дійшла висновку, що положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють порядок призначення пенсії, зокрема, також і держслужбовцям, врегульовано порядок зарахування періодів роботи на посадах державної служби лише до страхового стажу, оскільки названий нормативно-правовий акт не передбачає такого виду стажу, як стаж державної служби.
Відтак, аналізуючи наведене у сукупності колегія суддів зазначає, що при призначенні пенсії на підставі пунктів 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ (відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ) після 01.04.2016 необхідно враховувати три критерії: вік особи, страховий стаж та стаж державної служби. 
При цьому, до стажу державної служби може бути враховано лише стаж, набутий на посадах державної служби або прирівняних до них посад до 01.05.2016 та обрахований відповідно до положень Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283, а стаж, набутий на посадах державної служби після 01.05.2016, зараховується до страхового стажу і відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ слугує підставою для призначення пенсії та обрахунку її розміру у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.
Таким правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 22.05.2024 у справі №500/1404/23 та на врахуванні якого, під час розгляду справи в суді першої інстанції, наполягав орган Пенсійного фонду, наводячи відповідні доводи у відзиві на позовну заяву. 
Натомість, апеляційним адміністративним судом установлено, що відповідні обґрунтування відповідача в досліджуваній частині правовідносин залишились поза увагою окружного адміністративного суду.
Як установлено колегією суддів, судом першої інстанції зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи з 01.11.1993 до 25.06.2025 у податкових органах, не врахувавши, що після 01.05.2016 стаж, набутий на посадах державної служби, зараховується до страхового стажу, а не до стажу державної служби.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено апеляційним судом у даній справі.
Межі перегляду судом апеляційної інстанції справи визначено статтею 308 КАС України, відповідно до частини 1 якої суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. 
Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Як установлено колегією суддів, викладені Одеським окружним адміністративним судом в оскаржуваній частині рішення від 27.01.2026 у справі №420/31395/25 висновки щодо зарахування до стажу державної служби ОСОБА_1 періоду роботи в податкових органах з 01.05.2016 до 25.06.2025 не відповідають обставинам справи, а тому така частина судового акту підлягає зміні.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнити частково. 
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.01.2026 у справі №420/31395/25 змінити. 
Викласти мотивувальну частину рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.01.2026 у справі №420/31395/25 в частині зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в податкових органах з 01.05.2016 до 25.06.2025 в редакції даного судового рішення.
Викласти абзац 3 резолютивної часини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.05.2025 у справі №420/12103/25 в наступній редакції:
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 період роботи в податкових органах з 01.11.1993 до 01.05.2016 до стажу державної служби, а період з 01.05.2016 по 25.06.2025 до страхового стажу.
В іншій частині вимог апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.01.2026 у справі №420/31395/25 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	Н.В. Вербицька   О.І. Шляхтицький