г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області	

Справа № 213/1568/26
Номер провадження 2/213/1319/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2026 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючої судді Хмельової С.М., 
за участі секретаря судового засідання Ємельянцевої Т.С.,
за відсутності сторін,
заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УНО КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ», про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

У С Т А Н О В И В:
До Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УНО КАПІТАЛ» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 12 672,50 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 квітня 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про надання споживчого кредиту №1473370, відповідно до якого відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпечення, повернення, строковості, платності були надані кредитні кошти в розмірі 2 500,00 грн. Кредитодавець виконав свої зобов`язання згідно умов договору, що підтверджується листом від фінансової установи. Однак, відповідач свої зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів належним чином не виконав, має заборгованість у розмірі 12 672,50 грн. 10 жовтня 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УНО КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №10/10/24, на підставі якого позивач набув право вимоги до відповідача за вищезазначеним кредитним договором. Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь зазначену заборгованість за кредитним договором та сплачений судовий збір у сумі 2 662,40 грн.
Сторони в судове засідання не з`явились. 
Представник позивача у позові просить розглядати справу без участі представника товариства та не заперечує проти заочного розгляду справи. 
Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно і належним чином за зареєстрованим місцем проживання, однак повторно не з`явився в судове засідання, про причини неявки не повідомив, будь-яких клопотань не направив. Відзив на позов до суду не надходив. 
За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України.
Представник третьої особи ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно і належним чином через систему «Електронний суд», про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв та клопотань не надав.
У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
08 квітня 2026 року позовна заява надійшла до суду.
15 квітня 2026 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано докази.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.
30 квітня 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про надання споживчого кредиту №1473370 за продуктом «NewShort», згідно із умовами якого товариство надає споживачу кошти у кредит в національній валюті України – гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Сума кредиту (загальний розмір) – 2 500,00 грн, строк кредиту – 350 днів, періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 25 днів, стандартна процентна ставка – 1,50 % в день.
Відповідно до п.2.1. договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_1 .
Пунктом 6.4. договору передбачено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф: у розмірі 375,00 гривень на 4 день такого невиконання та/або неналежного виконання; та у розмірі 27,50 гривень починаючи з 5 дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання.
Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.
Підписавши договір, відповідач погодився з його умовами. 
Кредитодавець виконав свої зобов`язання за договором та надав позичальнику 30 квітня 2024 року кошти у розмірі 2 500,00 грн на картковий рахунок НОМЕР_2 , що підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК».
Як видно із інформації АТ «ПУМБ», наданої на ухвалу суду про витребування доказів, на підставі укладеного між банком та ТОВ «ПЕЙТЕК» договору 30 квітня 2024 року о 09:57:09 кошти у сумі 2 500,00 грн були направлені на картку НОМЕР_2 , яка випущена на ім`я ОСОБА_1 .
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, здійсненим ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», станом на 19 листопада 2025 року заборгованість за договором №1473370 становить 12 672,50 грн: заборгованість за тілом кредиту – 2 500,00 грн, заборгованість за відсотками – 6 112,50 грн, штраф – 4 060,00 грн.
10 жовтня 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» і ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УНО КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №10/10/24, на підставі якого до позивача перейшло право грошової вимоги до боржників, зазначених в реєстрі боржників, зокрема до відповідача ОСОБА_1 за договором № 1473370 від 30 квітня 2025 року на загальну суму заборгованості 12 672,50 грн.
Набуття позивачем права вимоги за договором №1473370 підтверджується копією договору факторингу з додатками до нього, копією акту приймання-передачі реєстру боржників від 10 жовтня 2024 року, витягом з реєстру боржників до договору факторингу стосовно відповідача, платіжною інструкцією від 10 жовтня 2024 року про оплату фінансування за договором факторингу.
Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за кредитним договором, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Встановлено, що сторонами кредитного договору визначені істотні умови, в тому числі: сума та строк кредитування, розмір відсотків та порядок їх нарахування, реальна річна процентна ставка у відповідності до розміру застосованих відсотків. 
Також встановлено, що кредитний договір укладений в електронній формі та підписаний ОСОБА_1 з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію « зазначено, що електронний договір – домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до положень статті 11 зазначеного закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до положень 12 Закону України «Про електронну комерцію « одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). 
Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Встановлено, що відповідач не виконав зобов`язання за договором, вчасно отримані в кредит кошти не повернув, відсотки за користування такими коштами не сплатив, заборгованість не погашена. 
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Судом встановлено, що фактором та клієнтом підписано договір факторингу, позивачем здійснено оплату за договором факторингу у повному обсязі, наявність відступлених вимог не спростована. 
До позову додано копії договору факторингу з додатками до нього, копію акту приймання-передачі реєстру боржників, витяг з реєстру боржників до договору факторингу стосовно відповідача, платіжну інструкцію про оплату фінансування за договором факторингу.
Витяг з реєстру боржників містить ідентифікуючі ознаки кредитного договору, укладеного відповідачем, суму та складові заборгованості, що відступається.
Отже, позивачем підтверджено перехід до нього права вимоги до відповідача.
Стаття 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем кредитного договору та порушення ним взятих на себе зобов`язань, набуття позивачем права вимоги за цим кредитним договором. 
Отже, зважаючи на те, що відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів належним чином не виконав, допустив заборгованість, наявні підстави для її стягнення у примусовому порядку.
Розрахунок заборгованості первісного кредитора підтверджує наявність та розмір заборгованості за тілом кредиту, відповідачем наявність такої заборгованості не спростовано, виписки з особового рахунку та свого контрозрахунку не надано, тому ці вимоги підлягають задоволенню.
Як було зазначено, відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права видно, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Заборгованість за процентами нарахована відповідачу в межах визначеного договором граничного строку кредитування. Проте з розміром нарахованих процентів суд не може погодитися з огляду на таке.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» частиною 5, якою встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Кредитний договір укладено 30 квітня 2024 року, після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів – 2,5 %; протягом наступних 120 днів – 1,5 %.
Перехідні положення законопроекту застосовуються у разі, якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
Тобто з 24 грудня 2023 року та протягом перших 120 днів (по 21 квітня 2024 року включно) розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5 %, протягом наступних 120 днів (з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року включно) – 1,5 %, з 20 серпня 2024 року – 1%.
Згідно з розрахунком первісного кредитора проценти нараховувалися з 30 квітня 2024 року по 10 жовтня 2024 року за ставкою 1,50% в день. Нарахування процентів у таких розмірах до 19 серпня 2024 року включно не суперечить нормам законодавства. За зазначений період розмір нарахованих та несплачених процентів становить 4 162,50 грн.
Проте нарахування процентів з 20 серпня 2024 року по 10 жовтня 2024 року (52 днів) за ставкою 1,50% в день не відповідає вимогам п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».
Тому суд розраховує заборгованість за укладеним договором, виходячи із встановлених законодавчих обмежень щодо розміру максимальної денної процентної ставки.
Розмір процентів, що мав сплачуватися відповідачем щоденно у період з 20 серпня 2024 року по 10 жовтня 2024 року становить 1 300,00 грн (2 500,00 х 1% х 52).
Таким чином, загальний розмір заборгованості за процентами становить 5 462,50 грн (4 162,50 + 1 300,00). Саме такий розмір заборгованості за процентами підлягає стягненню з відповідача.
Щодо вимоги про стягнення неустойки суд дійшов таких висновків.
Частиною 1 статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України).
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час.
Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Таким чином, стягнення неустойки у період дії воєнного стану не відповідає вимогам закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовні підлягають частковому задоволенню – стягненню з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 7 962,50 грн, з яких: 2 500,00 грн – заборгованість за тілом кредиту; 5 462,50 грн – заборгованість за відсотками. В стягненні решти заборгованості за процентами в розмірі 650,00 грн та неустойки в розмірі 4 060,00 грн позивачу слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1 672,86 грн (7 962,50 х 2 662,40 / 12 672,50).
Керуючись ст. ст. 512, 516, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 629, 638, 1048-1049, 1050, 1054, 1077 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 263- 265, 274, 279, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УНО КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УНО КАПІТАЛ» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 1473370 від 30 квітня 2024 року в розмірі 7 962 (сім тисяч дев`ятсот шістдесят дві) грн 50 коп., з яких: 2 500,00 грн – заборгованість за тілом кредиту; 5 462,50 грн – заборгованість за відсотками.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити. 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УНО КАПІТАЛ» витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 672 (одна тисяча шістсот сімдесят дві) грн 86 коп. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд судового рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УНО КАПІТАЛ», адреса місцезнаходження: вул. Маккейна Джона, буд.39, м. Київ, код ЄДРПОУ 39669296.
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ», адреса місцезнаходження: вул. Григорія Сковороди, буд.1, м. Київ, код ЄДРПОУ 43979069.
Дата складення повного судового рішення – 17 червня 2026 року.

Суддя С.М. Хмельова