Справа № 522/22873/24-Е
Провадження № 2/522/2612/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2026 року          м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючої – судді Косіциної В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:
20 грудня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення коштів у якій позивачка просить стягнути з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на її користь безпідставно незараховані кошти у сумі 4 000,00 доларів США та здійснити розподіл судових витрат.
За результатами автоматичного розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Донцову Д.Ю.
Ухвалою суду від 28 січня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Встановлено, що справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін з призначенням судового засідання. Відповідачу надано 15-ти денний термін з моменту отримання копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідно до довідки про доставку електронного листа, копію ухвали суду від 28.01.2025 було доставлено відповідачу до його електронного кабінету 17.02.2025.
20 лютого 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника відповідача надійшли письмові пояснення по справі, у яких він зазначає, що: у справі відсутнє порушення прав позивача; банк не являється отримувачем коштів і позивачем обрано неналежний спосіб захисту; дії банку відповідають вимогам постанови НБУ №18 від 24.02.2022, а тому, на думку заявника у задоволенні позову слід відмовити.
25 лютого 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача надійшла заява у якій заявник просить розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами справи та стягнути з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 безпідставно незараховані кошти у сумі 4 000,00 доларів США та здійснити розподіл судових витрат.
25 лютого 2025 року від представника повивача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме: адвокатського запиту від 23.10.2024 вих №23/1-10/24; відповіді НБУ від 31.10.2024 вих №40-0009/82563 на адвокатський запит від 23.10.2024 вих №23/1-10/24 та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, ФОП та ГФ станом на 25.02.2025.
14 квітня 2025 року від представника позивача надійшло клопотання про продовження строків розгляджу справи. У якому заявник просить не приймати рішення по справі №522/22873/24-Е (провадження №2/522/1906/25) до надання відповіді на питання - на якому рахунку знаходиться заблокований SWIFT-переказ (Reference number 466674502188775 від 28.02.2022) у розмірі 4 000,00 доларів США. відправлений Громадянкою України ОСОБА_2 з території США на рахунок Громадянки України ОСОБА_1 та хто є розпорядником цього рахунку.
27 травня 2025 року від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів, у якому заявник просить долучити до матеріалів справи наступні документи:
- відповідь НБУ №40-0019/29763 від 18.04.2025 на .Адвокатський запит №11/01-04/25 від 11.04.2025;
- адвокатський запит до НБУ від 11.04.2025 р. Вих. №11/01-04/25;
- відповідь НБУ від 31.10.2024 на Адвокатський запит №23/1-10/24 від 23.10.2024;
- відповідь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 30-04-2025 №20.1.0.0.0./7-250429/63843 на запит Позивачки ОСОБА_1 через Приват24;
- відповідь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 13.05.2025 №20.1.0.0.0./7-250430/76518- БТ на Адвокатський запит №30/01-04/25 від 30.04.2025;
- адвокатський запит до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Вих. 30/01-04/25 від 30.04.2025;
- відповідь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 25.04.2025 №20.1.0.0.0./7-250423/5041 на Адвокатський запит №22/01-04/25 від 22.04.2025;
- адвокатський запит до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Вих. №22/01-04/25 від 22.04.2025;
- відповідь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 18.04.2025 №20.1.0.0.0./7-250416/14827 на Адвокатський запит №11/02-04/25 від 11.04.2025;
- адвокатський запит до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Вих. 11/02-04/25 від 11.04.2025.
На підставі розпорядження керівника апарату суду – Шарага А.О. від 05.12.2025 № 1904/25, було проведено повторний автоматизований розподіл справи між суддями, за наслідками якого вона передана на розгляд судді Павлик І.А.
09 грудня 2025 року ухвалою суду справу прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Розпочато судовий розгляд справи з початку.
14 січня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача надійшли тотожні за змістом додаткові пояснення по справі, відповідно до яких заявник просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
На підставі розпорядження керівника апарату суду – Шарага А.О. від 28.04.2026 № 1185/26, було проведено повторний автоматизований розподіл справи між суддями, за наслідками якого вона передана на розгляд судді Косіциній В.В.
Ухвалою суду від 01 травня 2026 року справу прийнято до провадження. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін з призначенням судового засідання. Розпочато судовий розгляд справи з початку
Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи – не надходило.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
28 лютого 2022 року ОСОБА_3 здійснила переказ грошових коштів у розмірі 4 000,00 доларів США через Міжнародну систему грошових переказів SWIFT на ім`я ОСОБА_1 .
Переказ грошових коштів ОСОБА_4 здійснювала з території Сполучених штатів Америки через Сіtibank N.A., що підтверджується квитанцією про переказ на ім`я ОСОБА_5 від 28.02.2022 № 466674502188775 на суму 4 000,00 доларів США.
Вказана сума коштів на рахунок ОСОБА_1 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надійшла, що сторони визнають.
07 березня 2022 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав ОСОБА_1 пояснення щодо ненадходження коштів, аргументуючи свою відповідь тим, що відповідно до Постанови Правління НБУ від 24.02.2022 р. №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», так як переказ коштів було здійснено з території Російської Федерації – він був заблокований.
14 березня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» із заявою про розблокування та зарахування коштів на власний рахунок у якій просить здійснити перевірку наданої нею інформації на спростування факту здійснення переказу з території РФ, скасувати блокування коштів у розмірі 4 000,00 доларів США та здійснити їх зарахування на особистий рахунок заявниці.
27 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» із заявою про уточнення реквізитів платіжного доручення №14/01-03/22, а саме зазначення правильної адреси відправника. Також заявниця надала додаткові пояснення, відповідно до змісту яких 28.02.2022 ОСОБА_6 , яка постійно мешкає у США з 2012 року з чоловіком та 3 неповнолітніми дітьми, здійснила переказ у сумі 4 000,00 доларів США з території Сполучених штатів Америки через Сіtibank N.A. Окрім того, заявницею зазначається що 31.03.2022 та 26.04.2022 ОСОБА_1 здійснила ще два перекази на суму 500,00 та 1492,50 доларів США з території Сполучених штатів Америки, які були успішно переказані позивачці.
01 червня 2022 року від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшла відповідь №20.1.0.0.0/7-220524/273, відповідно до змісту якої банк повідомив, що у зв`язку із тим, що заявницею на запит банку не були надані документи (інформація), що підтверджують, що відправником коштів не є фізична особа, яка має місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації, правові підстави для зарахування переказу відсутні.
18 листопада 2022 року ОСОБА_1 через «Приват24» звернулася до голови правління АТ КБ «ПРИВАТБАНК» – Бьоша Герхарда із заявою про зарахування SWIFT-переказу у якій надала детальний виклад обставин справи та документи, що підтверджується постійне проживання з 2019 року ОСОБА_6 на території США та відповідно здійснення переказу коштів у розмірі 4 000,00 доларів США саме з території США.
У листи від 21.11.2022 №20.1.0.0.0/7-221121/18209 АТ КБ «ПРИВАТБАКН» зазначає, що для розгляду можливості зарахування переказу необхідно надати документ згідно якого відправник перебуває в США та міжнародний паспорт України з відмітками в`їзду в США.
03 грудня 2022 року ОСОБА_1 через «Приват24» звернулася до голови правління АТ КБ «ПРИВАТБАНК» – Бьош Герхарда з додатковими документами до заяви від 18.11.2022 та повторно надала запрошені банком документи.
08 грудня 2022 року ОСОБА_1 через «Приват24» звернулася до голови правління АТ КБ «ПРИВАТБАНК» – Бьош Герхарда із заявою про зарахування SWIFT-переказу від 18.11.2022.
09 лютого 2023 року в інтересах ОСОБА_1 адвокатом Кірющенком Олександром Михайловичем було надіслано адвокатський запит вих. №09/1-02/23 на ім`я голови правління АТ КБ «ПРИВАТБАНК» – Бьоша Герхарда. Відповідно до змісту якого адвокат повторно виклад перебіг обставин справи та повторно надав документи, що підтверджують зазначені ним факти та просив уважно розглянути заяву ОСОБА_1 з додатками про зарахування SWIFT-переказу (Reference number 466674502188775 віз 28.02.2022) у розмірі 4 000,00 доларів США на рахунок ОСОБА_1 та документи додані до заяви - вхід. № 6024902-ВБ від 21.11.2022 року та 03.12.2022 року.
Згідно з відповіді від 12.02.2023 №20.1.0.0.0/7-230210/12660 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначає, що зважаючи на те, що не надано разом з запитом повний перелік необхідних документів, а саме бракує: дозволу від клієнта на розкриття банківської таємниці, банк змушений відмовити у наданні запитуваної інформації.
22 лютого 2023 року в інтересах ОСОБА_1 адвокатом Кірющенком Олександром Михайловичем було повторно надіслано адвокатський запит вих. №22/1-02/23 на ім`я голови правління АТ КБ «ПРИВАТБАНК» – Бьоша Герхарда, який є майже тотожним до змісту попереднього.
У листі від 24.02.2023 №20.1.0.0.0/7-230223/38995 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомив, що наданий дозвіл на розкриття банківської таємниці не засвідчений належним чином. Законодавством не передбачена можливість надання саме копії дозволу разом із адвокатським запитом. Також дозвіл обов`язково має містити підпис особи та у дозволі має бути чітко визначений обсяг інформації, що підлягає розкриттю. Враховуючи зазначене, банк не може надати запитувану інформацію.
29 березня 2023 року в інтересах ОСОБА_1 адвокатом Кірющенком Олександром Михайловичем було надіслано адвокатський запит вих. №09/1-02/23 на ім`я голови правління АТ КБ «ПРИВАТБАНК» – Бьоша Герхарда, який є майже тотожним до попередніх адвокатський запитів.
07 квітня 2023 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав відповідь №20.1.0.0.0/7-230330/3869 на адвокатський запит від 29.03.2023 №29/1-03/23, відповідно до змісту якого банк повідомив, що наразі зарахування переказу неможливо, враховуючи наведені у відповіді обставини. Для перегляду рішення щодо зарахування переказу просимо надати до банку дійсний паспорт громадянина України відправника.
07 квітня 2023 року в інтересах ОСОБА_1 адвокатом Кірющенком Олександром Михайловичем було надіслано скаргу на відповідь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 07.04.2023 №20.1.0.0.0./7-230330/6869. Відповідно до змісту якої адвокатом було надано пояснення щодо паспорту громадянина України відправника та надано докази на підтвердження цієї інформації. Окрім того адвокат повторно просив уважно розглянути заяву ОСОБА_1 з додатками про зарахування SWIFT-переказу (Reference number 466674502188775 віз 28.02.2022) у розмірі 4 000,00 доларів США на рахунок ОСОБА_1 та документи додані до заяви - вхід. № 6024902-ВБ від 21.11.2022 року та 03.12.2022 року.
17 травня 2024 року в інтересах ОСОБА_1 адвокатом Кірющенком Олександром Михайловичем було надіслано скаргу на відповідь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 18.03.2024 №20.1.0.0.0/7-240308/24752 та від 19.04.2024 №20.1.0.0.0/7-240419 на адвокатський запит від 29.03.2023 №29/1-03/24.
У листі від 28.05.2024 №20.1.0.0.0/7-240520/46857 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначило, що ними не було отримано документів, що спростовують причетність відправника коштів до Російської Федерації, банк повідомляє, що платіж не може бути зарахований отримувачу та/або повернутий відправнику.
09 вересня 2024 року в інтересах ОСОБА_1 адвокатом Кірющенком Олександром Михайловичем було надіслано адвокатський запит вих. №09/1-09/24 на ім`я голови правління АТ КБ «ПРИВАТБАНК» – Бьоша Герхарда. Відповідно до змісту якого адвокат повторно виклав перебіг обставин справи та надав письмові докази на їх підтвердженням та просив уважно розглянути цей адвокатський запит з доданими до нього документами.
25 вересня 2024 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було направлено лист №20.1.0.0.0/7-240918/72342, відповідно до змісту якого банком не було отримано документів, що спростовують причетність відправника коштів до Російської Федерації, у зв`язку з чим банк повідомляє, що платіж не може бути зарахований отримувачу та/або повернутий відправнику.
23 жовтня 2024 року в інтересах ОСОБА_1 адвокатом Кірющенком Олександром Михайловичем було надіслано адвокатський запит вих. №23/1-10/24 до НБУ у якому адвокат просив надати відповідь на питання:
- Чи підлягають застосуванню норми Постанови Правління ПБУ від 24.02.2022 №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» до SWIFT-переказу (Reference number 466674502188775 від 28.02.2022) у розмірі 4 000,00 доларів США на рахунок Громадянки України ОСОБА_1 , відправлений Громадянкою України ОСОБА_2 з території США?
- Чи правомірні дії працівників АТ КБ «ПРИВАТБАНК» по не зарахуванню SWIFT-переказу (Reference number 466674502188775 від 28.02.2022) у розмірі 4 000,00 доларів США на рахунок Громадянки України ОСОБА_1 , виправлений Громадянкою України ОСОБА_2 з території США?
31 жовтня 2024 року від НБУ надійшла відповідь за №40-0009/82563, відповідно до змісту якої банк повідомляє, що саме банк виконує функції агента валютного нагляду за валютними операціями клієнтів, що здійснюються через цей банк, рекомендує опрацьовувати питання викладені у запиті безпосередньо з обслуговуючим банком.
11 квітня 2025 року в інтересах ОСОБА_1 адвокатом Кірющенком Олександром Михайловичем було надіслано адвокатський запит вих. №11/01-04/25 до НБУ у якому адвокат просив надати відповідь на питання:
- На якому рахунку знаходиться заблокований SWIFT-переказ (Reference number 466674502188775 від 28.02.2022) у розмірі 4 000,00 доларів США відправлений Громадянкою України ОСОБА_2 з території США на рахунок Громадянки України ОСОБА_1 ?
- Хто є розпорядником рахунку на якому знаходяться 4 000,00 доларів США. відправлених SWIFT-переказ (Reference number 466674502188775 від 28.02.2022) Громадянкою України ОСОБА_2 з території США на рахунок Громадянки України ОСОБА_1 ?
18 квітня 2025 року від НБУ надійшла відповідь за №40-0019/29763, відповідно до змісту якої банк повідомляє, що згідно зі статтею 2 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державною управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якою визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України. З огляду на функції Національного банку, визначені статтями 6, 7 Закону. Національний банк не є обслуговуючим банком для фізичних та юридичних осіб (крім осіб, зазначених у статті 42 Закону). Закон не передбачає для Національного банку обов`язку відкривати та вести рахунки клієнтів банку, у тому числі і спеціальних рахунків для обліку коштів клієнтів, заблокованих банками.
11 квітня 2025 року в інтересах ОСОБА_1 адвокатом Кірющенком Олександром Михайловичем було надіслано адвокатський запит вих. №11/01-04/25 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у якому адвокат просив надати відповіді на наступні питання:
- На якому рахунку знаходиться заблокований SWIFT-переказ (Reference number 466674502188775 від 28.02.2022) у розмірі 4 000,00 доларів США відправлений Громадянкою України ОСОБА_2 з території США на рахунок Громадянки України ОСОБА_1 ?
- Хто є розпорядником рахунку на якому знаходяться 4 000,00 доларів США. відправлених SWIFT-переказ (Reference number 466674502188775 від 28.02.2022) Громадянкою України ОСОБА_2 з території США на рахунок Громадянки України ОСОБА_1 ?
У листі від 18.04.2025 №20.1.0.0.0/7-250416/14827 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначило, що законодавством встановлені чіткі вимоги щодо оформлення дозволу на розкриття банківської таємниці. Зазначено, що наданий дозвіл на розкриття банківської таємниці не посвідчений належним чином. Законодавством не передбачена можливість надання саме копії дозволу разом із адвокатським запитом. Також дозвіл обов`язково має містити підпис особи та у дозволі має бути чітко визначений обсяг інформації, що підлягає розкриттю. Враховуючи зазначене. Банк не може надати Вам запитувану інформацію.
22 квітня 2025 року в інтересах ОСОБА_1 адвокатом Кірющенком Олександром Михайловичем було надіслано адвокатський запит вих. №22/01-04/25 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у якому адвокат просив надати відповіді на наступні питання:
- На якому рахунку знаходиться заблокований SWIFT-переказ (Reference number 466674502188775 від 28.02.2022) у розмірі 4 000,00 доларів США відправлений Громадянкою України ОСОБА_2 з території США на рахунок Громадянки України ОСОБА_1 ?
- Хто є розпорядником рахунку на якому знаходяться 4 000,00 доларів США. відправлених SWIFT-переказ (Reference number 466674502188775 від 28.02.2022) Громадянкою України ОСОБА_2 з території США на рахунок Громадянки України ОСОБА_1 ?
У листі від 25.04.2025 №20.1.0.0.0/7-250423/5041 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначило, що законодавством встановлені чіткі вимоги щодо оформлення дозволу на розкриття банківської таємниці. Зазначено, що наданий дозвіл на розкриття банківської таємниці не посвідчений належним чином. Законодавством не передбачена можливість надання саме копії дозволу разом із адвокатським запитом. Також дозвіл обов`язково має містити підпис особи та у дозволі має бути чітко визначений обсяг інформації, що підлягає розкриттю. Враховуючи зазначене. Банк не може надати Вам запитувану інформацію.
У квітні ОСОБА_1 також здійснила запит до АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» через «ПРИВАТ24» з проханням надати відповіді на питання:
- На якому рахунку знаходиться заблокований SWIFT-переказ (Reference number 466674502188775 від 28.02.2022) у розмірі 4 000,00 доларів США відправлений Громадянкою України ОСОБА_2 з території США на рахунок Громадянки України ОСОБА_1 ?
- Хто є розпорядником рахунку на якому знаходяться 4 000,00 доларів США. відправлених SWIFT-переказ (Reference number 466674502188775 від 28.02.2022) Громадянкою України ОСОБА_2 з території США на рахунок Громадянки України ОСОБА_1 ?
У листі від 30.04.2025 №20.1.0.0.0/7-250429/63843 АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» зазначило, що Відповідно до вимог п. 17 Постанови Правління Національного Банку України .‘‘Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" № 18 від 24.02.2022 р. зарахування переказу неможливе. Кошти за вказаною операцією обліковуються на відповідному балансовому рахунку Банку, призначеному для обліку кредиторської заборгованості за операціями з клієнтами банку.
30 квітня 2025 року в інтересах ОСОБА_1 адвокатом Кірющенком Олександром Михайловичем було надіслано адвокатський запит вих. №30/01-04/25 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у якому адвокат просив надати відповіді на питання:
- На якому рахунку знаходиться заблокований SWIFT-переказ (Reference number 466674502188775 від 28.02.2022) у розмірі 4 000,00 доларів США відправлений Громадянкою України ОСОБА_2 з території США на рахунок Громадянки України ОСОБА_1 ?
- Хто є розпорядником рахунку на якому знаходяться 4 000,00 доларів США. відправлених SWIFT-переказ (Reference number 466674502188775 від 28.02.2022) Громадянкою України ОСОБА_2 з території США на рахунок Громадянки України ОСОБА_1 ?
У листі від 13.05.2025 №20.1.0.0.0/7-250430/76518-БТ АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» вказало, що відповідно до вимог п. 17 постанови Правління Національного банку України “Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" №18 від 24.02.2022 року, уповноваженим установам забороняється здійснювати будь-які валютні операції з використанням російських рублів та білоруських рублів; учасником яких є юридична або фізична особа, яка має місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь; для виконання зобов`язань перед юридичними або фізичними особами, які мають місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь. Враховуючи вищенаведене, зарахування переказу неможливе. Кошти за вказаною операцією обліковуються на відповідному балансовому рахунку банку, призначеному для обліку кредиторської заборгованості за операціями з клієнтами банку.
Отже з відповідей АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та НБУ вбачається, що заблоковані кошти у розмірі 4 000,00 доларів США обліковуються на відповідному балансовому рахунку банку, призначеному для обліку кредиторської заборгованості за операціями з клієнтами банку, а отже АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є належним відповідачем по справі.
За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
У статті 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
У частині 1 статті 316 ЦК України зазначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За приписами статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).
Відповідно до частин першої, третьої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.
Згідно з частинами першою, другою статті 1067 ЦК України договір банківського рахунку укладається в письмовій формі для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунку в банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Банк не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами.
Відповідно до частин першої та третьої статті 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом.
Частиною 1 статті 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду.
Отже, правовідносини щодо здійснення платіжних операцій за поточним рахунком є договірними, до яких мають бути застосовані, зокрема, як загальні положення ЦК України про зобов`язання та договір, так і банківські правила, якими є нормативно-правові акти у сфері банківської діяльності.
Тлумачення статті 4 ЦК України свідчить, що у ній встановлено повний перелік нормативно-правових актів, якими можуть регулюватися цивільні відносини. Крім Конституції України, ЦК України та інших законів України, цивільні відносини можуть регулюватися, за загальним правилом, лише такими підзаконними актами, як: акти Президента України, видані у випадках, установлених виключно Конституцією України; постанови Кабінету Міністрів України, що не суперечать положенням ЦК України та інших законів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням ЦК України, або іншому закону, мають застосовуватися відповідні положення ЦК або іншого закону. Інші органи державної влади України та органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативні акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, установлених Конституцією України та законом. Таким чином, можливість видання актів цивільного законодавства на підзаконному рівні для зазначених органів суттєвим чином обмежена (пункт 24.32 постанови Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 908/2587/20).
Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, юридичних та для фізичних осіб (частина друга статті 56 Закону України «Про Національний банк України»).
Нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно із законом пом`якшують або скасовують відповідальність (частина друга статті 56 Закону України «Про Національний банк України»).
Відповідно до Конституції України основною функцією Національного банку є забезпечення стабільності грошової одиниці України. При виконанні своєї основної функції Національний банк має виходити із пріоритетності досягнення та підтримки цінової стабільності в державі (частина друга статті 6 Закону України «Про Національний банк України»).
Перелік інших функцій, наведено у статті 7 цього Закону, згідно з якою, зокрема, Національний банк виконує такі функції: встановлює для банків правила проведення банківських операцій, бухгалтерського обліку і звітності, захисту інформації, коштів та майна (пункт 4); здійснює валютне регулювання, визначає порядок виконання операцій в іноземній валюті, організовує і здійснює валютний нагляд за уповноваженими установами (пункт 14 з 01 серпня 2022 року); здійснює валютне регулювання, визначає порядок виконання операцій в іноземній валюті, організовує і здійснює валютний нагляд за уповноваженими установами (пункт 14 у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини першої статті 51 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківські розрахунки проводяться у готівковій та безготівковій формах згідно із правилами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку України.
У частині першій статті 4 Закону України «Про валюту і валютні операції», що встановлює гарантії свободи здійснення валютних операцій, визначено, що валютні операції здійснюються без обмежень відповідно до законодавства України, крім випадків, встановлених законами України, що регулюють відносини у сферах забезпечення національної безпеки, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, виконання взятих Україною зобов`язань за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також випадків запровадження Національним банком України відповідно до цього Закону заходів захисту.
Порядок проведення розрахунків за валютними операціями визначається Національним банком України (частина четверта статті 5 Закону України «Про валюту і валютні операції»).
НБУ має право обмежувати валютні операції в межах території України, в тому числі забороняти зараховувати на рахунок клієнта-отримувача коштів в іноземній валюті, що надійшли від нерезидента-контрагента, у разі необхідності забезпечення національної безпеки, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, виконання взятих Україною зобов`язань за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також випадків запровадження Національним банком України відповідно до Закону України «Про валюту і валютні операції» заходів захисту.
У період запровадження воєнного стану такий порядок регулює постанова Національного Банку України №18, яка є нормативно-правовим актом, що впроваджує обмеження, яких банки та їх клієнти мають дотримуватися під час проведення відповідних операцій.
Постановою Національного Банку України №18 від 24 лютого 2022 року «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», зі змінами, внесеними Постановою Національного Банку України №21 від 24 лютого 2022 року, а саме п. 17 передбачено, що уповноваженим установам забороняється здійснювати будь-які валютні операції:
1) з використанням російських рублів та білоруських рублів;
2) учасником яких є юридична або фізична особа, яка має місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь;
3) для виконання зобов`язань перед юридичними або фізичними особами, які мають місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь.
З аналізу вказаної норми можна зробити висновок, що уповноваженим установам забороняється здійснювати будь-які валютні операції за умови наявності у такої операції хоча б однієї з ознак, передбаченої даним пунктом.
Суд встановив, що дійсно, у квитанції про переказ на ім`я ОСОБА_5 від 28.02.2022 №466674502188775 зазначено, що адресою відправника є: АДРЕСА_1 .
Однак, як заявляє позивачка, з незрозумілих підстав при здійсненні зазначеного грошового переказу була автоматично вказана стара адреса тимчасового мешкання ОСОБА_2 (MOSCOW 108808 RUS NOVOTROICZHKOE BULD 3 APT 2), яка зазначалася у 2015 році при відкритті рахунку у ОСОБА_7 на території Сполучених штатів Америки.
На підтвердження того, що на момент проведення платежу ОСОБА_6 перебувала на території США, позивачка надає суду: паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , діючого до 13 червня 2028 року, а також паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_2 , дія якого закінчилася 20 лютого 2020 року.
Згідно відомостей з веб-порталу https://i94.cbp.dhs.gov/search/history-search/results, на якому ведеться облік інформації про перетин державного кордону США вбачається, що ОСОБА_6 прибула на територію США 25.01.2019, покинула територію США 08.06.2025, тобто, на момент проведення платежу перебувала на території США.
Вказані обставини не були спростовані відповідачем під час розгляду справи.
АТ КБ «ПРИВАТБАНК» також не довів ту обставину, що ОСОБА_6 , як учасник валютної операції має місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь.
З огляду на викладене, оскільки платник спірного переказу ОСОБА_2 з 2019 року постійно проживає в США, та на момент вчинення переказу перебувала саме на території США, суд вважає, що вищезазначена Постанова №18 від 24 лютого 2022 року не може розповсюджуватися на переказ, здійснений нею на рахунок позивачки.
Крім того, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до практики ЄСПЛ поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у національному законодавстві. Так само, як і матеріальні речі, деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можна розглядати як «право власності» і, таким чином, як «майно» для цілей цього положення. Поняття «майно» не обмежується «існуючим майном» і може також охоплювати активи, у тому числі вимоги, щодо яких заявник може стверджувати про наявність у нього принаймні «законних сподівань» стосовно отримання можливості ефективного користування правом власності. «Сподівання» є «законним», якщо воно ґрунтується або на положенні законодавства, або на нормативно-правовому акті, який стосується відповідного майнового інтересу. У кожній справі питання, яке необхідно розглядати, полягає у тому, чи надали заявнику обставини справи, розглянуті в цілому, право на отримання майнового права, захищеного статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.
ЄСПЛ неодноразово зазначав, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три правила: перше правило, викладене в першому реченні першого абзацу, має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друге правило, яке міститься в другому реченні першого абзацу, стосується позбавлення майна й підпорядковує його умовам; третє правило, зазначене в другому абзаці, визначає, що держави мають право, серед іншого, контролювати використання майна відповідно до загальних інтересів. Ці три правила, однак, не є «чіткими» в розумінні того, що вони не є пов`язаними між собою. Друге та третє правила стосуються конкретно визначених випадків втручання у право мирного володіння майном, і тому їх слід тлумачити з огляду на загальний принцип, викладений у першому правилі.
Щоб бути сумісним зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, захід має відповідати трьом умовам: бути законним, переслідувати законну мету та забезпечувати справедливий баланс між загальними суспільними інтересами та основоположними правами особи.
Отже, згідно з Конвенцією, практикою ЄСПЛ, а також Конституцією України та юридичними позиціями Конституційного Суду України, право власності не є абсолютним і може зазнавати обмежень. Однак будь-яке втручання у право власності має ґрунтуватися на законі, мати правомірну мету та бути домірним.
Відмова банку у зарахуванні належних позивачці коштів на її рахунок не відповідає статті 1 Першого протоколу до Конвенції, не є пропорційним втручанням у її право власності за встановлених у цій справі обставин.
Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Водночас Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання на території України грошових одиниць іноземних держав.
Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одним із елементів належного виконання зобов`язання є його виконання у валюті, погодженій сторонами.
Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які укладаються та виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово висновувала, що у цивільному законодавстві відсутня заборона на укладення правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги.
Такий підхід до розуміння правової природи іноземної валюти як валюти зобов`язання є усталеним і послідовним у практиці Великої Палати Верховного Суду (див., наприклад, постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16, від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16, від 09 листопада 2021 року у справі № 320/5115/17), а підстав для відступу від нього відсутні.
У постанові ВП ВС від 11.09.2024 у справі № 500/5194/16-ц зазначено, частини другої статті 533 ЦК України, передбачено, що якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Стягнення заборгованості за договором у судовому рішенні підтверджує наявність між сторонами невиконаного зобов`язання та обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора в межах процедури виконання судового рішення (виконавчого провадження). Тому, формулюючи висновок щодо застосування частини другої статті 533 ЦК України у спірних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що у випадку наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення.
Тому, грошовий еквівалент іноземної валюті підлягає визначенню за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.
Тому, враховуючи те, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» без належних на те підставі утримало грошові кошти, які перераховані на користь ОСОБА_1 , що не є пропорційним втручанням у її право власності, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення на її користь суми грошового переказу у розмірі 4 000,00 доларів США.
Щодо судового збору суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору, розмір якого становить 1 338,47 гривень.
Згідно платіжної інструкції від 19.12.2024 № 9364-0540-3635-3445, ОСОБА_1 сплатила в якості судового збору грошову суму у розмірі 1 338,47 гривень.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, вимога позивача про стягнення суми сплаченого судового збору – підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 141, ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про стягнення коштів – задовольнити.
Стягнути з відповідача – Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ЄДРПОУ - 14360570, на користь позивача – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , грошову суму у сумі 4 000 (чотири тисячі) доларів США 00 (нуль) центів.
Стягнути з відповідача – Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ЄДРПОУ - 14360570, на користь позивача – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , суму сплаченого судового збору у розмірі 1 338 (одна тисяча триста тридцять вісім) гривень 47 (сорок сім) доларів.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення складено та підписано 23 червня 2026 року.

Суддя            Косіцина В.В.