ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2026 року	справа № 380/6369/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Етролюкс» про стягнення податкового боргу, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Етролюкс», в якій позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Етролюкс» (ЄДРПОУ 45005370) грошові кошти до бюджету з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, в розмірі 805200,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач має податковий борг перед бюджетом, який станом на 10.03.2026 становить 805200,00 грн та складається з адміністративних штрафів та інших санкцій (код платежу 21081103) у сумі 805200,00 грн. Вказана сума є узгодженою та не сплаченою відповідачем у встановлений законодавством строк. У зв`язку з цим позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути податковий борг у сумі 805 200,00 грн.
Ухвалою від 07.04.2026 відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами; відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач заяви про визнання позову чи відзиву на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), до суду не надав. Про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідач повідомлявся належним чином шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження рекомендованою кореспонденцією на податкову адресу. Поштове відправлення повернулося до суду з відміткою про причину невручення – «за закінченням встановленого строку зберігання».
Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Етролюкс» (ЄДРПОУ 45005370) зареєстроване як юридична особа та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Львівській області як платник податків. Податкова адреса відповідача: 79028, Львівська область, м. Львів, вул. Зелена, буд. 151.
За результатами документальної позапланової невиїзної перевірки відповідача з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо подання (своєчасності подання) звіту про контрольовані операції за звітний 2023 рік контролюючим органом складено акт від 13.10.2025 № 47118/13-01-23-01/45005370, яким встановлено порушення відповідачем вимог підпункту 39.4.2 пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України в частині неподання звіту про контрольовані операції за звітний 2023 рік.
На підставі зазначеного акта перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 18.11.2025 № 53615/13-01-23-01, яким до відповідача застосовано штрафні (фінансові) санкції на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та пункту 120.3 статті 120 Податкового кодексу України у сумі 805200,00 грн.
Зазначене податкове повідомлення-рішення надіслано відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення на його податкову адресу. Поштове відправлення повернулося відправнику у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання, що підтверджується наявними у матеріалах справи рекомендованим повідомленням, конвертом з відповідною відміткою та даними щодо відстеження поштового відправлення.
У зв`язку з несплатою відповідачем узгодженої суми грошового зобов`язання контролюючим органом сформовано та надіслано відповідачу податкову вимогу форми «Ю» від 19.01.2026 № 0000041-1302-1301 з детальним розрахунком суми податкового боргу. Докази оскарження відповідачем у визначеному законом порядку зазначеного податкового повідомлення-рішення чи податкової вимоги в матеріалах справи відсутні.
Несплата відповідачем у встановлений законом строк узгодженої суми грошового зобов`язання обумовила звернення позивача до суду з цим адміністративним позовом.
Вирішуючи справу, суд керується таким.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом. Норми, встановлені та закріплені Конституцією України, є нормами прямої дії, виходячи з того, що відповідно до статті 8 Конституції України в Україні встановлено і діє принцип верховенства права.
Згідно зі статтею 15 Податкового кодексу України (далі – ПК України) платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів.
Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг – сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно до підпунктів 41.1, 41.5 статті 41 ПК України контролюючими органами є податкові органи, а органами стягнення – виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.
Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Згідно з пунктом 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1– 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем узгодження.
Відповідно до пункту 86.8 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.
Згідно з абзацами першим та другим пункту 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Відповідно до пункту 42.4 статті 42 ПК України, якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Як убачається з матеріалів справи, податкове повідомлення-рішення від 18.11.2025 № 53615/13-01-23-01 надіслано контролюючим органом на податкову адресу відповідача та повернулося до відправника з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». За усталеною правовою позицією Верховного Суду повернення поштового відправлення з відповідного причиною не свідчить про неналежне вручення документа: у разі направлення податкового повідомлення-рішення на адресу платника податків, зазначену в облікових даних, та повернення поштового відправлення з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» таке податкове повідомлення-рішення вважається врученим належним чином у день повернення (постанова Верховного Суду від 23.09.2021 у справі № 640/8096/19). Відтак ризик настання негативних наслідків нездійснення особою заходів щодо отримання поштової кореспонденції за власною податковою адресою покладається на цю особу.
За таких обставин визначене податковим повідомленням-рішенням грошове зобов`язання у встановлений законом строк відповідачем оскаржене не було, а тому набуло статусу узгодженого. Несплата відповідачем такого узгодженого грошового зобов`язання у строк, передбачений статтею 57 ПК України, зумовила набуття цією сумою статусу податкового боргу в розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України.
Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. На виконання наведених приписів позивачем сформовано та надіслано на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ю» від 19.01.2026 № 0000041-1302-1301. Докази оскарження відповідачем зазначеної податкової вимоги в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності – шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Згідно з пунктом 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Абзацом другим пункту 95.3 статті 95 ПК України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Згідно з пунктом 4 статті 102 ПК України, у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Суд враховує сталу правову позицію Верховного Суду, згідно з якою у спорах за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податків податкового боргу встановленню та дослідженню підлягають, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, факт оскарження платником податків у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) визначеного грошового зобов`язання, чи є воно узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податків узгодженого грошового зобов`язання протягом строків, визначених законодавством, а також факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги і дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу (постанова Верховного Суду від 27.06.2024 у справі № 160/538/23; аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 817/4186/13-а, від 05.03.2020 у справі № 804/8630/16, від 12.07.2022 у справі № 160/7345/20).
Досліджуючи наведені обставини, суд встановив, що сума грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням від 18.11.2025 № 53615/13-01-23-01 є узгодженою; докази її оскарження в адміністративному чи судовому порядку відсутні; податкову вимогу форми «Ю» від 19.01.2026 № 0000041-1302-1301 направлено відповідачу з дотриманням установленого порядку; передбачений пунктом 95.2 статті 95 ПК України тридцятиденний строк з дня надіслання податкової вимоги на час звернення до суду та розгляду справи сплив; строки давності, визначені статтею 102 ПК України, не порушено.
Докази вжиття відповідачем заходів щодо погашення податкового боргу у сумі 805 200,00 грн в матеріалах справи відсутні.
Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положення частини першої статті 9 КАС України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідач належними та допустимими доказами позовних вимог не спростував.
Таким чином, на підставі наявних у справі доказів суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.
В силу приписів ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 72, 73, 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Етролюкс» (ЄДРПОУ 45005370) грошові кошти до бюджету з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в розмірі 805200 (вісімсот п`ять тисяч двісті) грн 00 коп.
Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Желік О.М.