Справа № 199/4346/26
(3/199/1470/26) 
ПОСТАНОВА 
іменем України
01.05.2026         місто Дніпро
Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра Дяченко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:  ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за контрактом, який проходить військову службу на посаді водія відділення управління 1 артилерійського взводу 1 артилерійської батареї 3 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 ОТЗ – 1 корпусу Національної гвардії України, учасника бойових дій, маючого численні нагороди від Вищого командування України за військову службу Україні, який притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу серії ЕПР1 № 617385 від 17.03.2026, ОСОБА_1 17.03.2026 о 13:25 годині на автодорозі Т0515, розташованої в м. Білозерське Покровського району Донецької області, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законодавством порядку ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор співробітника поліції № 00007. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.
Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
ОСОБА_1 до суду не з`явився, неодноразово був сповіщений про дату та час слухання справи судовими SMS-повістками, які він отримав: 14.04.2026 о 09:53:35 годині, 20.04.2026 о 15:21:26 годині, 24.04.2026 о 08:57:35 годині та 28.04.2026 о 09:02:51 годині, а також останній повідомлявся через офіційний веб-сайт судової влади, тобто судом прийнято вичерпні заходи для його повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити своє відношення до складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. 
Заяв чи клопотань від останнього про розгляд справи за його участю не надходило.
24.02.2022 Рада Суддів України відповідно до статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Положення про Раду суддів України, затвердженого Х позачерговим з`їздом суддів України 16.09.2010 (із подальшими змінами) прийняла рішення № 9 щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах припинення повноважень Вищої ради правосуддя та воєнних дій з боку російської федерації. Серед іншого, Рада Суддів України вирішила: Звернути увагу усіх судів України, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена.
02.03.2022 Рада Суддів України надала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, у яких зазначила, що особливості роботи суду визначаються виходячи з поточної ситуації у відповідному регіоні, а при визначенні умов роботи суду у воєнний час необхідно керуватися реальними поточними обставинами, що склалася в регіоні.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.08.2018 (справа №11-237сап18) звертає увагу на те, що право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлена ч. 1ст. 268 КУпАП, не є абсолютним, а суддям необхідно дотримуватися необхідного балансу між забезпеченням права особи на участь у розгляді справи та самим розглядом з дотриманням, як строків розгляду справи судом, так і строку можливого притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N50966/99 від 14.10.2003).
Відповідно до договору про партнерство з надання правової (правничої) допомоги клієнтам ЮК «Прасолов та партнери» б/н від 20.11.2024 та договору про надання правничої допомоги б/н від 17.03.2026 інтереси ОСОБА_1 в суді представляє адвокат Ігнатов Є.Є.
За вказаних обставин, враховуючи реальні поточні обставини, що склалися у місті Дніпро, а також те, що робота Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра не припинена, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що ОСОБА_1 , будучі неодноразово повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання, тобто добросовісно не виконав процесуальні обов`язки, вважаю можливим розгляд справи здійснювати у його відсутність, враховуючи і те, що інтереси ОСОБА_1 в суді представляє адвокат Ігнатов Є.Є.

24.04.2026 до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра надійшло клопотання захисника-адвоката Ігнатова Є.Є., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування вказаного клопотання адвокат вказує, що долучений до матеріалів справи відеозапис містить ознаки коригування, адже є неповним, оскільки як вбачається із вказаного відеозапису, після зазначення працівником поліції водію ОСОБА_1 про те, що останній, нібито, перебуває в стані алкогольного сп`яніння, висловлення вимоги пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та отримання безумовного погодження ОСОБА_1 на проходження такого огляду, поліцейський, який здійснював відео фіксацію за допомогою нагрудного відеореєстратора, передав його іншому поліцейському та відійшов до ОСОБА_1 і продовжив спілкування з ним не в процесуальному порядку. Весь цей час інший поліцейський знімав автомобіль. Після повернення поліцейського, він забрав свою боді-камеру і повторно висловив ОСОБА_1 вимогу на проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, на що останній висловив свою відмову. Отже, для стороннього спостерігача є очевидним, що поза зафіксованим спілкуванням на боді-камеру, поліцейський вчинив незаконний вплив на ОСОБА_1 , змусивши його змінити свою позицію щодо наміру проходження огляду на місці зупинки, що є безумовною підставою для закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП. 
Також, сторона захисту убачає, що працівниками поліції була порушена процедура огляду на стан сп`яніння, передбачена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, яка передбачає, що у разі відмови особи від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або незгоди з результатами такого огляду, такий огляд має бути проведений у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право здійснювати відповідні огляди відповідно до статті 266 КУпАП. Як вбачається з матеріалів справи, події, що стали підставою для складання відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, мали місце у м. Білозерське Донецької області, тоді як медичний огляд поліцейські пропонували провести у закладі охорони здоров`я, що знаходиться в м. Краматорськ Донецької області, однак як встановлено з мапи території України найближчим закладом охорони здоров`я до місця зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , є КП «Близнюківська центральна районна лікарня» Лозівського району Харківської області (18 км від місця зупинки) або КНП «Лозівське територіальне медичне об`єднання» Лозівської міської ради Харківської області (40 км від місця зупинки), яким згідно з наказом Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної держаної адміністрації № 551-о від 27.05.2025 надано право здійснювати відповідні огляди, натомість заклади охорони здоров`я м. Краматорськ Донецької області, яким згідно з наказом Департаменту охорони здоров`я Донецької обласної держаної адміністрації № 246/73-25 від 29.07.2025 надано право здійснювати відповідні огляди, перебувають на відстані 76 км від місця зупинки, що також, на думку сторони захисту, є безумовною підставою для закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП. 

Також, 24.04.2026 від адвоката Ігнатова Є.Є., який діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшло клопотання про виклик в судове засідання поліцейського Покровського РУП ГУНП в Донецькій області старшого сержанта поліції Менжинського Д.С., для допиту у якості свідка.
Однак, в судовому засіданні, яке відбулось 30.04.2026, адвокат Ігнатов Є.Є., який діє в інтересах ОСОБА_1 , відмовився від зазначеного клопотання та просив суд його не розглядати. 

Вивчивши клопотання захисника-адвоката Ігнатова Є.Є., дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.
У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.
Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) як джерело права.
Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.
Для притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись, на що звертав свою увагу Пленум Верховного Суду України в п. 27 Постанови від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».
Відповідно до положень ст. 35 ЗаконуУкраїни «Про Національну Поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Згідно з п. 1.9 Правил дорожнього руху України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, є особа, яка керує транспортним засобом.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст.266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція).
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.
Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 року), судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли остання почала рухатись.
Як вказувалося вище, право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме: за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також безпеки на річковому транспорті та маломірних суднах.
Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається, зокрема у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом.
Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. Суд неодноразово наголошував на тому, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.
У справі Проніна проти України, № 63566/00, від 18 липня 2006 року Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 617385 від 17.03.2026, ОСОБА_1 17.03.2026 о 13:25 годині на автодорозі Т0515, розташованої в м. Білозерське Покровського району Донецької області, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законодавством порядку ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор співробітника поліції № 00007. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП працівниками поліції долучені докази, які досліджені судом в ході судового розгляджу справи, а саме:
- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння від 17.03.2026 складеного на ім`я ОСОБА_1 , згідно з яким у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголя з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук), однак останній відмовився від проходження огляду на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6810 Drager Aren-0134»;
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість від 17.03.2026 складеного на ім`я ОСОБА_1 , згідно з яким у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголя з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук), однак останній відмовився від проходження огляду в установленому законом порядку;
- DVD-R диск із відеозаписом з місця події, яка відбулася 17.03.2026 о 13:25 годині на автодорозі Т0515, розташованої в м. Білозерське Покровського району Донецької області, за участі водія ОСОБА_1 . 
Відповідно до відеозапису, переглянутого в судовому засіданні, встановлено факт руху та подальшої зупинки у вказану в протоколі дату, час та місці транспортного засобу марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_2 , за кермом якого перебуває чоловік у військовій формі, який на вимогу працівників поліції надав посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 , технічний паспорт на транспортний засіб, а також військовий квиток (13:25:25 година – 13:25:47 година). Далі, працівники поліції повідомили водія про причину зупинки: «Керування транспортним засобом без використання паска безпеки» (13:25:51 година). На питання працівників поліції ОСОБА_1 повідомив: «Почуваю себе добре, тільки мало поспав» (13:26:27 година). Після чого працівниками поліції було проведено поверхневий огляд водія, а також салону транспортного засобу, в ході якого було виявлено зброю та набої, на які водій ОСОБА_1 має дозвіл на носіння, інших заборонених предметів та речовин знайдено не було (13:26:47 година). На питання працівника поліції водій ОСОБА_1 зазначив, що станом на момент зупинки наркотичних речовин чи алкогольних напоїв він не вживав (13:27:46 година). Після чого працівником поліції проведений візуальний огляд водія на стан наркотичного сп`яніння, за результатом якого у ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: неприродна білість обличчя, почервоніння очей, тремтіння пальців рук, у зв`язку з чим працівниками поліції висловлювалась вимога ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в умовах медичного закладу в м. Краматорськ, на що водій ОСОБА_1 виказав своє тверде погодження (13:27:50 година – 13:27:59 година). Однак, працівник поліції, не вчиняючи жодних дій для направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для проведення його огляду на стан наркотичного сп`яніння, вирішив провести візуальний огляд останнього на стан алкогольного сп`яніння, за результатами якого поліцейським жодних ознак алкогольного сп`яніння оголошено не було (13:28:05 година). На питання працівника поліції водій ОСОБА_1 зазначив: «Сьогодні алкогольні напої не вживав, вчора під час вечері випив десь 50 гр». Після чого, працівник поліції оголосив ОСОБА_1 про те, що за результатом візуального огляду на стан сп`яніння у нього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей (13:35:12 година). Далі, працівником поліції висловлювалась вимога ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер» або в умовах медичного закладу, а також роз`яснює останньому його право відмовитись від проходження такого огляду та наслідки такої відмови, на що водій ОСОБА_1 неодноразово виказував своє тверде погодження (13:35:34 година – 13:36:33 година). Далі, працівник поліції телефонує та просить привезти на місце технічний прилад «Драгер». Після закінчення телефонної розмови працівник поліції без будь-яких пояснень знімає нагрудну камеру та передає її своєму колезі, що зафіксовано на відеозаписі, після чого камера фіксує салон автомобіля та вулицю, а не розмову з водієм, в результаті чого у період часу з 13:42:00 години по 13:43:37 годину відеофіксація події здійснюється, однак зміст розмови зафіксовано не було. Після цього вже інший поліцейський, якому було передану нагрудну камеру, підходить до водія ОСОБА_1 та знову пропонує пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер або в умовах медичного закладу, на що останній відмовляється, зазначаючи: «Поспішаю на позицію» (13:43:38 година – 13:43:46 година). Після чого працівниками поліції повідомлено водія ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Положеннями ч. 1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні тощо.:
Частиною другою статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 №28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.
Як убачається зі змісту підпунктів 1) та 2) п. 1 розділу VII вказаної вище Інструкції під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу та примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.
Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Таким чином, надаючи оцінку долученому до матеріалів справи відеозапису з нагрудних відеореєстратора працівника поліції, який досліджено та переглянуто в судовому засіданні за участі захисника – адвоката Ігнатова Є.Є., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , суд констатує, що в порушення положень Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, працівник поліції без будь-яких пояснень знімає нагрудну камеру та передає її своєму колезі, що зафіксовано на відеозаписі, після чого камера фіксує салон автомобіля та вулицю, а не розмову з водієм, в результаті чого у період часу з 13:42:00 години по 13:43:37 годину відеофіксація події здійснюється, однак зміст розмови зафіксовано не було. Після цього вже інший поліцейський, якому було передану нагрудну камеру, підходить до водія ОСОБА_1 та знову пропонує пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер або в умовах медичного закладу, на що останній відмовляється, зазначаючи: «Поспішаю на позицію» (13:43:38 година – 13:43:46 година).
Отже, водій ОСОБА_1 на вимогу поліцейського пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» або в умовах медичного закладу м. Краматорськ відразу погодився без зволікань, однак після того, поліцейський не маючи твердого наміру провести огляд водія на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» або в умовах медичного закладу, о 13:42:00 годині, в порушення вимог Інструкції, залишив нагрудну камеру біля іншого поліцейського, а сам підійшов до водія та вів з ним розмову, зміст якої не зафіксовано відеозаписом. 
Такі дії поліцейського суд розцінює як схиляння особи водія ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, не зважаючи на те, що водій раніше погоджувався. Без зазначених протиправних дій працівників патрульної поліції, правопорушення не було б вчинено.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пп. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").
З огляду на передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення (основне й додаткове), можна дійти висновку, що вказане адміністративне правопорушення носить кримінальний характер, адже розмір основного стягнення за його вчинення є більшим, ніж за вчинення деяких кримінальних правопорушень.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року в справі «Раманаскас проти Литви» зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.
При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.
Зважаючи на досліджений відеозапис, з якого чітко вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував щодо проведення огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в умовах медичного закладу на початку розмови із поліцейським, проте після умисного, в супереч вимог п. 5 розділу II Інструкції переривання поліцейським відеозапису, ОСОБА_1 змінив свою позицію щодо цього огляду, суд позбавлений можливості виключити сумнів щодо існування провокації працівників поліції спрямованої на схиляння ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння під час його розмови з працівником поліції, зміст якого не зафіксовано відеозаписом, а тому суд не може прийняти протокол про вчинення адміністративного правопорушення та відеозапис як допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На підставі викладеного, оскільки рішення ОСОБА_1 про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння було спровоковано під тиском маніпулятивних дій поліцейського, отже така відмова не може вважатися порушенням п. 2.5 ПДР України, за такого його дії не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП, що відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП є безумовною підставою для закриття адміністративного провадження.
З огляду на відсутність повної відеофіксації події, не залучення свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, слід визнати, що належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, матеріали справи не містять.
Підсумовуючи вищевикладене, суд констатує, що процедура відеофіксації правопорушення проведена з численними порушеннями Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, оскільки долучений до матеріалів справи відеозапис не відображає повну хорологію подій, яка мала місце 17.03.2026 за участі водія ОСОБА_1 , а також рішення ОСОБА_1 про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння було спровоковано під тиском маніпулятивних дій поліцейського,у зв`язку з чим зібрані докази по справі є недопустимими. 

Посилання захисника-адвоката Ігнатова Є.Є. щодо порушення працівниками поліції процедури огляду на стан сп`яніння, яка передбачена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, суд вважає неслушними з наступних підстав.
Так, порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст.266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015.
Відповідно до п. 7) вищевказаної Інструкції, у разі відмови особи від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або незгоди з результатами такого огляду, такий огляд має бути проведений у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право здійснювати відповідні огляди відповідно до статті 266 КУпАП. 
Як вбачається з матеріалів справи, події, що стали підставою для складання відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, дійсно мали місце у м. Білозерське Донецької області, тоді як медичний огляд поліцейські пропонували провести у закладі охорони здоров`я, що знаходиться в м. Краматорськ Донецької області.
Як було встановлено з наданих в судовому засіданні адвокатом Ігнатовим Є.Є. скрін-шотів мапи території України, дійсно найближчим закладом охорони здоров`я до місця зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , є КП «Близнюківська центральна районна лікарня» Лозівського району Харківської області (18 км від місця зупинки) або КНП «Лозівське територіальне медичне об`єднання» Лозівської міської ради Харківської області (40 км від місця зупинки), яким згідно з наказом Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної держаної адміністрації № 551-о від 27.05.2025 надано право здійснювати відповідні огляди, натомість заклади охорони здоров`я м. Краматорськ Донецької області, яким згідно з наказом Департаменту охорони здоров`я Донецької обласної держаної адміністрації № 246/73-25 від 29.07.2025 надано право здійснювати відповідні огляди, в приміщенні яких працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, перебувають на відстані 76 км від місця зупинки.
Отже, оцінюючи вказані посилання сторони захисту, суд вважає, що направлення працівниками поліції водія ОСОБА_1 саме у заклад охорони здоров`я м. Краматорськ Донецької області, яким згідно з наказом Департаменту охорони здоров`я Донецької обласної держаної адміністрації № 246/73-25 від 29.07.2025 надано право здійснювати відповідні огляди, які перебувають на відстані 76 км від місця зупинки, а не до КП «Близнюківська центральна районна лікарня» Лозівського району Харківської області (18 км від місця зупинки) або КНП «Лозівське територіальне медичне об`єднання» Лозівської міської ради Харківської області (40 км від місця зупинки), яким згідно з наказом Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної держаної адміністрації № 551-о від 27.05.2025 надано право здійснювати відповідні огляди, які територіально є найближчими закладами охорони здоров`я до місця зупинки ОСОБА_1 , не є безумовною підставою для закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП. 

Суд констатує, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Згідно ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), на переконання суду дані відображенні у протоколі про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП є сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Враховуючи вищезазначене приходжу до висновку, що суд позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, беручи до уваги й те, що суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.
Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази в їх сукупності, суд не убачає належним чином доведеної вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.
Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01.11.1950, рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Отже, на переконання суду, не доведено поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тоді як, відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку про відсутність поставленого у вину працівником патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись п. 1) ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд 
ПОСТАНОВИВ:
На підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  за ч. 1 ст. 130 КУпАП – закрити, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.
Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Суддя:        І.В. Дяченко