Справа № 522/1887/21
Провадження № 1-кп/522/814/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2026           м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , 
обвинуваченого ОСОБА_4 , 
розглянувши кримінальне провадження за ЄРДР № 12021167500000009 від 03.01.2021, відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, місце проживання: АДРЕСА_1 , судимостей не має, ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 13.03.2025 звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 02.01.2021, в денний час доби, разом зі своїм знайомим ОСОБА_5 перебував за адресою: м. Одеса, вул. Колонтаївська, 21 та вживав спиртні напої. В ході цього у ОСОБА_4 з корисливих мотивів, виник злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном – мобільним телефоном, шляхом зловживання довірою свого знайомого – ОСОБА_6 . Реалізуючи злочинний намір направлений на заволодіння чужим майном, 02.01.2021 в період часу з 17:00 до 19:00 ОСОБА_4 попросив мобільний телефон, належний ОСОБА_5 під приводом необхідності здійснення телефонного дзвінка. Не підозрюючи про злочинний намір ОСОБА_4 , ОСОБА_5 передав свій мобільний телефон марки ОРРО моделі А52, вартістю 4999 гривень ОСОБА_4 . Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру та помітивши, що ОСОБА_5 сп`янів і не звертає увагу, що телефон йому не повернуто, ОСОБА_4 покинув ОСОБА_5 та місце події із зазначеним майном, після чого розпорядився ним на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_4 , шляхом зловживання довірою ОСОБА_5 , протиправно заволодів його мобільним телефоном, вартістю 4999 гривень, чим спричинив потерпілому матеріальний збиток у зазначеному розмірі. 
Дії  ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України, як: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довіри (шахрайство).
Під час судового розгляду обвинувачений  ОСОБА_4 свою винуватість за пред`явленим обвинуваченням визнав у повному обсязі.
Потерпілий ОСОБА_5 у встановленому порядку повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, до суду не з`явився.
З огляду на зазначене, зважаючи на позицію обвинуваченого та за відсутності заперечень учасників судового провадження, з урахуванням положень ст. 325 КПК України, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілого.
Також, переконавшись у добровільності позиції обвинуваченого та розумінні ним змісту обставин подій, за відсутності заперечень з боку учасників судового провадження, з урахуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і обмежено їх дослідження: допитом обвинуваченого та дослідженням документів кримінального провадження, що стосуються особи обвинуваченого і вирішення процесуальних питань. При цьому, судом роз`яснено обвинуваченому та іншим учасникам провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Так, в ході допиту обвинувачений  ОСОБА_4 надав показання, згідно з якими підтвердив, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті. З потерпілим  ОСОБА_5 обвинувачений був знайомий зі шкільного віку. Вартість викраденого майна не оспорює. Зазначив, що у вчиненому він щиро розкаюється та заявлений цивільний позов до нього визнає у повному обсязі. 
З огляду на зазначене, з урахуванням позиції та показань обвинуваченого, суд вважає доведеним, поза розумним сумнівом, вчинення останнім кримінального правопорушення за викладених вище обставин і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 190 КК України, як: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довіри (шахрайство).
Відомостей, які б вказувати на неосудність або обмежену осудність обвинуваченого в ході судового розгляду не встановлено.
При визначені виду і міри покарання у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, судимостей не має.
Згідно із положеннями ч. ч. 1,3 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає - щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання – не встановлено.
Відповідно до положень ст. 50 КК України, метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
З урахуванням викладених обставин, зокрема тяжкості і характеру кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України у виді пробаційного нагляду на мінімальний строк, з покладенням обов`язків, згідно з ч. 2 ст. 59-1 КК України.
Початок строку відбування покарання, згідно зі ст. 49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України, обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід обвинуваченому - не обирався.
При вирішенні цивільного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 4999 гривень та моральної шкоди у розмірі 20000 гривень, суд виходить з наступного.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні цивільний позов визнав.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 22 ЦК України визначено ,що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2)доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Положеннями ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Таким чином, суд приходить до висновку, що цивільні позов ОСОБА_5 в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушення підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення за встановлених обставин та розмір завданого збитку, є доведеним в ході розгляду справи.
Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. 
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 174, 349, 368, 370, 374, 376, 392, 395, 532 КПК України, - 

УХВАЛИВ:

Визнати  ОСОБА_4 винуватим у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік, поклавши, на підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України, наступні обов`язки:
1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання;
3)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Початок строку відбування покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки  ОСОБА_4 на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов задовольнити, стягнути з  ОСОБА_4 на користь  ОСОБА_5 , в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, грошові кошти в сумі 4999 грн. та в якості відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, грошові кошти в сумі 20 000 грн., всього в сумі 24 999 грн.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя              ОСОБА_1