Справа № 385/908/26 
Провадження № 2/385/483/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
29.06.2026 року        м. Гайворон
Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Венгрина М. В.,
секретар судового засідання Шевченко О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за ОСОБА_1 до Сальківського житлово комунального підприємства про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
встановив:
позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача 218319,97 грн, з яких 19128,42 грн компенсації за невикористану відпустку, 41400,00 грн матеріальної допомоги на оздоровлення, 154919,71 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
При цьому ухвалою суду від 29.06.2026 закрито провадження в спарві щодо позовних вимог про стягнення компенсації за невикористану відпустку в розмірі 19128,42 грн і матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 41400,00 грн.
Стислий виклад позиції сторін
В обгрунтування позову позивач покликався на те, що розпорядженням голови Заваллівської селищної ради №22-к від 03.02.2025 його звільнено з посади директора Сальківського житлово-комунального підприємства з 18.02.2025. Пунктом 2 розпорядження передбачалось: провести повний розрахунок при звільненні; виплатити компенсацію за 27 днів невикористаної відпустки. Проте відповідач остаточний розрахунок не провів. 
Відповідно до ст.116 КЗпП роботодавець зобов`язаний провести повний розрахунок у день звільнення, а відповідно до ст.117 КЗпП у разі невиплати належних сум підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки, але не більш як за шість місяців. Виходячи з середньоденного заробітку 855,91 грн, за період з 23.09.2025 по 23.03.2026 (181 день) відповідач повинен сплатити йому 154919,71 грн. 
У відзиві відповідач заперечив проти задоволення позову, злокрема щодо вимоги щодо вимога виплати середнього заробітку за затримку при проведення розрахунку при звільненні вже була предметом судового розгляду Гайворонським районним судом Кіровоградської області в справі №385/917/25, де було ухвалено рішення 23.09.2025. Вважав, що дії позивачапо зверненню до суду порушуютьч. 2 ст. 256 ЦПК України відповідно до якої повторне звернення до суду між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Покликався на те, що вимога позивача про повторне стягнення середнього заробітку за той самий період суперечить принципу обов`язковості судового рішення та фактично спрямована на подвійне стягнення одних і тих самих сум, безпідставного збагачення позивача та порушує норми ст.115,116 КЗпП України. Вважав, що в задоволенні вимоги про стягнення додаткових коштів в розмірі 154919,71 грн слід відмовити.
У поданій відповіді на відзив позивач вказав, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення провести повний розрахунок та письмово повідомити працівника про всі нараховані йому суми. Жодного письмового повідомлення про складові остаточного розрахунку мені не вручалося. Звертає увагу на те, що відповідач у відзиві визнає існування непогашених сум та зазначає про необхідність виділення додаткових коштів для завершення розрахунків та виконання судових рішень. Отже відповідач фактично визнає, що станом на дату подання відзиву повний розрахунок проведений не був. Крім того виплата належних йому коштів здійснювалася не добровільно відповідачем, а виключно внаслідок примусового виконання судових 
рішень органами державної виконавчої служби. Відповідач у відзиві посилається на виконавчі провадження та суми, які були стягнуті Гайворонським відділом державної виконавчої служби. Таким чином відповідач фактично підтверджує, що після його звільнення належні виплати не були здійснені добровільно та у строки, визначені статтями 47 та 116 КЗпП України. Факт примусового стягнення коштів через органи державної виконавчої служби єсамостійним підтвердженням 
порушення відповідачем обов`язку провести своєчасний та повний розрахунок при звільненні.
У поданому запереченні відповідач вказує, що Сальківським ЖКП здійснювалися нарахування та виплати належних сум, а в подальшому черезз Гайворонський відділ державної виконавчої служби відбулося примусове виконання рішень суду, що в подальшому призвело до повного погашення визначеної Гайворонським районним судом у справі 385/917/25 заборгованості. Сам по собі факт виконання рішення через органи державної виконавчої служби не свідчить про наявність нової або додаткової заборгованості відповідача перед позивачем.Враховуючи, що рішення Гайворонського районного суду у справі 385/917/25 щодо стягнення належних позивачу сум вже виконано в примусовому порядку через органи ДВС, а також те що наявна на сьогодні заборгованність, на яку посилається позивач, фактично стосується податків та обов`язкових платежів, не є доходом позивача та не підлягають виплаті йому особисто. Вважає, що позивач фактично намагається повторно стягнути кошти, які вже були присуджені та стягнуті у виконавчому провадженні.
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі
Ухвалою від 01 червня 2026 року відкрито провадження в справі, вирішено розгляд справи провести в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 29.06.2026.
09.06.2026 відповідачем подано відзив на позов, в якому міститься клопотання про витребування доказів.
09.06.2026 позивачем подано відповідь на відзив.
11.06.2026 відповідачем подано заперечення.
12.06.2026 позивачем подано додаткові пояснення.
Також позивачем 08.06.2026 та 12.06.2026 подано клопотання про витребування доказів.
19.06.2026 позивачем подано заяву про розгляд справи за його відсутності.
Розгляд справи по суті проводився 29.06.2026 за відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів.
Ухвалою від 29.06.2026 суд відзив, відповідь на відзив, заперечення прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи; додаткові пояснення, що подані позивачем 12.06.2026 - залишив без розгляду; відмовив в задоволенні клопотань позивача про витребування доказів від 08.06.2026, 12.06.2026 та клопотання про витребування доказів у відповіді на відзив; закрив провадження в частині заявлених позовних вимог про стягнення компенсації за невикористану відпустку в розмірі 19128,42 грн і матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 41400,00 грн.
Сторони в судове засідання 29.06.2026 не з`явились, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення такого.
Враховуючи подану позивачем заяву щодо розгляду спарви за його відсутності та відсутність повідомлень про причини неявки відповідача, клопотань про відкладення розгляду справи, суд вважає що перешкоди щодо проведення судового розгляду справи відсутні, що відповідає вимогами ст. 223 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи,з`ясувавши обставини, на які сторони покликаються як на підставу своїх вимог та заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з такого.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.
За вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Також судом при зазначенні дати ухвалення судового рішення застосовано висновок ОП ВС викладений у постанові від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 в якому вказано, що у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
З розпорядження голови Заваллівської селищної ради Голованівького району Кіровоградської області від 03.02.2025 № 22-К вбачається, що ОСОБА_2 звільнено з посади директора Сальківького житлово-комунального підприємства з 18.02.2025, за угодою сторін; вказано здійснити необхідні розрахунки та виплатити компенсацію за 27 днів невикористаної щорічної відпустки.
28.04.2026 ОСОБА_2 звернувся до Сальківського ЖКП та Заваллівської селищної ради з досудовою претензією в якій просив провести повний розрахунок при звіьненні та виплатити йому компенсацію за невикористану відпустку 27 календарних днів в сумі 28431,00 грн, матеріальну допомогу на охдоровлення за 2 роки в сумі 41400,00 грн та компенсацію за ст. 117 КЗпП України в розмірі 191646,00 грн.
З відповіді від 05.05.2026 на претензію ОСОБА_2 , що надана Сальківським ЖКП вбачається, що такою відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні вимог претензії.
З відомостей про застарховану особу ОСОБА_2 форми ОК-5, що надані ПФУ вбачається розмір його доходів, в тому числі за 2024-2025 роки.
З довідки № 46 від 08.06.2026, що видана Сальківським ЖКП вбачаєтсья, що ОСОБА_2 в дютому 2025 року під час розрахунку із посади директора було нараховано заробітну плату за 1 робочий день 600,00 грн, відпускні 10028,34 грн та розрахункові кошти, в які увійшли компенсаційні виплати за 27 днів невикористаної відпустки в розмірі 19340,27 грн, загальна сума 29968,71 грн.
З довідки про фактично нараховану заробітну плату, що видана Сальківським ЖКП вбачається, що загална сума доходу ОСОБА_2 за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 становить 264562,39 грн, з яких виплачено 206700,80 грн та наявна заборгованість на суму 57861,59 грн.
З постанови начальника Гайворонського відділу ДВС від 27.03.2026 в ВП № 80622402 вбачається, що відкрито виконавче провадження по стягненню з Сальківського ЖКП на користь ОСОБА_2 серднього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 800000,00 грн зі стягненням при виплаті податків, зборів та обов`язкових платежів на виконання виконавчого листа Гайворонського районного суду № 385/917/25 від 20.03.2026.
З постанови начальника Гайворонського відділу ДВС від 25.05.2026 в ВП № 80670594 вбачається, що такою об`єднано виконавчі провадження № 80622176, 80622402, 80670594, 80802566 у зведене виконавче провадження № 81094607 про стягнення коштів з Сальківського ЖКП на користь ОСОБА_2 .
З листа Гайворонського відділу ДВС від 03.06.2026 № 22668 вбачається, що станом на 03.06.2026 по виконанню виконавчих документів на користь ОСОБА_2 стягнуто: у виконавчому провадженні № 80622402 - 53592,00 грн боргу на користь ОСОБА_2 , виконавчий збір в сумі 5359,20 грн на користь держави та 366,00 грн витрат виконавчого провадження; у виконавчому провадженні № 80622176 - 8000,00 грн боргу на користь ОСОБА_2 , виконавчий збір в сумі 800,00 грн на користь держави та 366,00 грн витрат виконавчого провадження; у виконавчому провадженні № 80670594 - 64602,14 грн боргу на користь ОСОБА_2 , виконавчий збір в сумі 6460,21 грн на користь держави та 366,00 грн витрат виконавчого провадження; у виконавчому провадженні № 80802566 - 1211,20 грн судового збору на користь держави, виконавчий збір в сумі 121,12 грн на користь держави та 366,00 грн витрат виконавчого провадження.
З розпоряджень голови Заваллівської селищної ради від 22.02.2024 № 12-в, від 22.02.2024 № 13-в, від 11.09.2024 № 101-в вбачається, що такими надавались відпустки ОСОБА_2 .
З рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 23.09.2025 в справі № 385/917/25 в справі за позовом ОСОБА_2 до Сальківського житлово-комунального підприємства про стягнення заробітної плати вбачається, що таким позов задоволено частково, стягнуто з Сальківського ЖКП на користь ОСОБА_2 114618,22 грн заборгованості по заробітній платі, зі стягненням при виплаті податків, зборів та обов`язкових платежів, передбачених законодавством України; стягнуто з Сальківського ЖКП на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 80000,00 грн, зі стягненням при виплаті податків, зборів та обов`язкових платежів, передбачених законодавством України; стягнуто з Сальківського ЖКП на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн; в решті позову відмовлено. Зі змісту рішення вбачаєтсья, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні стягнуто за період з 19.02.205 по 18.08.2025, за шість місяців.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Відповідно достатті 116 КЗпП Українипри звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.
Статтею 117 КЗпП Українипередбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначеністаттею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбаченастаттею 117 КЗпП Українивідповідальність.
Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову
Судом на підставі наданих сторонами доказів встановлено, що ОСОБА_2 працював на посаді директора Сальківського житлово-комунального підприємства, з якої був звільнений з 18.02.2025 розпорядженням голови Заваллівської селищної ради №22-к від 03.02.2025.
При звільненні ОСОБА_2 не було проведено повний розрахунок, у зв`язку з чим він звернувся до Гайворонського районного суду Кіровоградської області з позовом про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Рішенням суду від 23.09.2025 в справі № 385/917/25, що набрало законної сили та звернуто до примусового виконання позов ОСОБА_2 задоволено частково, в тому числі стягнуто на його користь з Сальківського житлово-комунального підприємства114618,22 грн заборгованості по заробітній платі, зі стягненням при виплаті податків, зборів та обов`язкових платежів, передбачених законодавством України; стягнуто з Сальківського ЖКП на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 80000,00 грн, зі стягненням при виплаті податків, зборів та обов`язкових платежів, передбачених законодавством України. При цьому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні стягнуто за період з 19.02.2025 по 18.08.2025, за шість місяців
За змістом статей94,116,117 КЗпП Українисередній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.
Таким чином, обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені вст. 116 КЗпП України. При цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.
Слід звернути увагу, що закон (ст. 117 КЗпП) в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин між сторонами, передбачає, що період за який стягується середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку не може перевищувати шість місяців.
Отже, враховуючи, що позивачу за рішенням суду в справі № 385/917/25 присуджено таку компенсацію за шість місяців (з 19.02.2025 по 18.08.2025), тобто максимальний період, то підстав для стягнення середнього заробітку за період з 23.09.2025 по 23.03.2026 немає.
Тому в задоволенні позову слід відмовити. 
Розподіл судових витрат
Позивач при зверненні до суду сплатив 2871,84 грн судового збору.
При цьому суд вважає, що з врахуванням положень ч. 2, 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з урахуванням коефіцієнту за подання позому через систему електронний суд, мав сплатити 1239,36 грн (1549,20х0,8) судового збору.
Решту суми ( 1632,48 грн) суд вважає надлишково сплаченою, яка може бути повернутою за заявою позивача.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відмові в позові, судові витрати слід покласти на позивача.
Доказів понесення інших витрат сторонами не надано.
Керуючись статтями10,19,81,89,259,263-265,268 ЦПК України
постановив:
відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Сальківського житлово комунального підприємства (місцезнаходження: селище Салькове Голованівського району Кіровоградської області, вул. Завоська, 1, ЄЛРПОУ 32656139) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 01.07.2026.

Суддя: М.  В.  ВЕНГРИН 

Дата документу 29.06.2026